У х в а л а
20 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 334/7785/24
Провадження № 61-13192ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Запоріжринок» (далі - скаржник / КП «Запоріжринок»)
на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка) до скаржника про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та
в с т а н о в и в :
1. У вересні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила:
(1) визнати незаконним і скасувати наказ скаржника № 056-к від 2 липня 2024 року про переміщення скаржниці як директора ринку на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» у межах квіткового павільйону, розташованого на просп. Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»);
(2) визнати незаконним і скасувати наказ № 070-к від 19 серпня 2024 року про звільнення позивачки з роботи за прогули без поважних причин; 
(3) поновити позивачку на роботі в КП «Запоріжринок» на посаді директора ринку (без зазначення назви структурного підрозділу КП «Запоріжринок»);
(4) стягнути зі скаржника 8 000,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу щомісяця, починаючи з 20 серпня 2024 року до дня ухвалення рішення суду;
(5) стягнути зі скаржника 50 000,00грн відшкодування моральної шкоди.
2. 21 травня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково:
(1) визнав незаконним і скасував наказ скаржника № 056-к від 2 липня 2024 року про переміщення скаржниці як директора ринку на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» у межах квіткового павільйону, розташованого на просп. Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»);
(2) визнав незаконним і скасував наказ № 070-к від 19 серпня 2024 року про звільнення позивачки з роботи за прогули без поважних причин;
(3) поновив позивачку на роботі в КП «Запоріжринок» на посаді директора ринку (без зазначення назви структурного підрозділу КП «Запоріжринок»);
(4) стягнув зі скаржника на користь позивачки 164 201,72 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 10 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.
3. 24 вересня 2025 року Запорізький апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.
4. 21 жовтня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.
5. Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
5.4. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).
5.5. Предметом позову є вимоги про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. З огляду на цей предмет, а також беручи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, Верховний Суд вважає, що вона має незначну складність, не належить до винятків, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19, частиною четвертою статті 274 ЦПК України. Тому визнає цю справу малозначною.
5.6. Скаржник не обґрунтував ні те, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, ні те, що він позбавлений можливості спростувати під час розгляду якоїсь іншої справи обставини, встановлені в оскаржених судових рішеннях у справі № 334/7785/24, ні те, що остання становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для самого скаржника. Інакше кажучи, відсутнє обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
5.7. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позову. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.
5.8. Скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності, судові рішення в якій за загальним правилом не можна оскаржити у касаційному порядку. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадженняза касаційною скаргою Комунального підприємства «Запоріжринок» на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Запоріжринок» про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення і звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко