ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 495/4395/19
провадження № 61-11400св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - приватне підприємство «Тур-Ель», 
відповідачі: приватне підприємство «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , комунальне підприємство «Білгород-Дністровське БТІ»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача -Білгород-Дністровська районна державна адміністрація,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Красінська Ольга Вікторівна, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі судді Шевчук Ю. В.від 19 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Карташова О. Ю., Коновалової В. А., Кострицького В. В., від 05 червня 2025 року, і ухвалив таку постанову.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У травні 2019 року ПП «Тур-Ель» звернулося до суду з позовом до 
ПП «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , КП «Білгород-Дністровське БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Білгород-Дністровська районна державна адміністрація, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію. 
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 вересня 
2010 року між ПП «Тур-Ель» та Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 30 років для обслуговування та реконструкції бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території Будацької коси біля селища Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 
0,1986 га, в тому числі 0,1986 га забудованих земель, із земель рекреаційного призначення, які перебувають в запасі, для обслуговування та реконструкції бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, Будацька коса.
3. 18 серпня 2003 року між відповідачем ПП «Перлина» та Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер 5120887700:05:002:0023, для розміщення та обслуговування магазину та бару, розташованої на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області. Однак на підставі дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 14 серпня 2007 року № 56 відповідачем ПП «Перлина» було здійснено будівництво готельного комплексу. У подальшому посадовими особами ПП «Перлина» було здійснено реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації у Департаменті ДАБІ в Одеській області та зареєстровано право власності на вищезазначений готельний комплекс. Так, державним реєстратором Єремеєвою О. В. КП «Білгород-Дністровського бюро технічної інвентаризації» було здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19 червня 2018 року, відомості внесені до реєстру 25 червня 2018 року, (індексний номер рішення 41779430) відносно об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1584886651208; готельний комплекс, загальною площею 310,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 5120887700.05:002:0023, реєстраційний номер 1262537151208, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,03 га. У подальшому власниками вищезазначеного нерухомого майна стали засновники ПП «Перлина», а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
4. Відповідно до висновку експертного дослідження № 040/17 за результатами проведення земельно-технічного та оціночно-земельного дослідження судового експерта Лесько І. В. від 28 листопада 2017 року, висновку № 19-536 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 420161612400000042 від 22 лютого 2019 року, складеного головним судовим експертом ЛБ та ЗД СБТ та БОД Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Буднік В. А., висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 4991/17-21 від 27 листопада 2017 року, складеного судовим експертом Лесько І. В., встановлено, що фактично розташована будівля готелю 
ПП «Перлина» за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням відповідної відстані для обслуговування зовнішньої стіни (зовнішніх стін) будівлі, що визначена в питанні № 4 та графічно відображено на план-схемі в додатку 8 до висновку, накладається на земельну ділянку кадастровий номер 5120887700:05:002:0015 відповідно до меж, визначених договором оренди від 20 вересня 2010 року. Загальна площа накладення становить 0,0058 га, з зовнішніми розмірами по периметру, що графічно відображено на план-схемі в додатку 9 до висновку.
5. Сторона позивача стверджує, що спірна будівля побудована на земельній ділянці, яка не була відведена для будівництва готельного комплексу, а отже відповідно до статті 376 ЦК України, є самочинним будівництвом, а тому реєстрація права власності відповідачів на спірну будівлю підлягає скасуванню. Відповідачами незаконно та без відповідних правових підстав була зайнята земельна ділянка площею 0,0058 га, яка була передана в оренду ПП «Тур-Ель».
6. Враховуючи вищезазначене, ПП «Тур-Ель» просило звільнити самовільно зайняту земельну ділянки шляхом знесення частини об`єкту будівництва та скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
7. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 
від 19 травня 2023 року задоволено позовні вимоги ПП «Тур-Ель».
8. Скасовано рішення державного реєстратора Єремеєвої О. В. КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19 червня 2018 року, відомості внесені до реєстру 25 червня 2018 року, індексний номер рішення 41779430, відносно об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1584886651208; готельний комплекс, загальною площею 310,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 5120887700:05:002:0023, реєстраційний номер 1262537151208, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,03 га.
9. Зобов`язано ПП «Перлина», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0058 га, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, Будацька коса (кадастровий номер 5120887700:05:002:0015), яка знаходиться у користуванні ПП «Тур-Ель», шляхом знесення частини нерухомого майна (готельного комплексу, реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна № 1584886651208, загальною площею 310,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 5120887700:05:002:0023, реєстраційний номер 1262537151208) згідно з ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських та сільських поселень», 1 метр від глухої стіни та 2 метри від стіни з вікнами для виходу на балкон, а саме: частина будівлі готельного комплексу площею 0,0010 га з розмірами по периметру від т. 1 до т. 2 - 20,08 м, від т. 2 до т. 3 - 0,40 м, від т. 3 - до т. 4 - 
20,08 м, від т. 4 - до т. 1 - 0,55 м, що графічно відображено на план-схемі у додатку 7 до висновку експертного дослідження № 040/17 від 28 листопада 2017 року, як ділянка № НОМЕР_1 ; балкони будівлі готельного комплексу площею 0,0017 га з розмірами по периметру від т. 1 до т. 2 - 0,80 м, від т. 2 до т. 3 - 20,08 м, від т. 3 до т. 4 - 0,90 м, від т. 4 до т. 1 - 20,08 м, що графічно відображено на план-схемі в додатку 7 до висновку експертного дослідження № 040/17 від 28 листопада 2017 року, як ділянка № 2.
10. Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
11. Додатковим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року заяву адвоката Аваєвої Н. В., яка діяла в інтересах позивача ПП «Тур-Ель», про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто у рівних частках з ПП «Перлина», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПП «Тур-Ель» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн, тобто по 10 000,00 грн з кожного. 
У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
12. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Самовільне зайняття відповідачами земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на праві оренди позивача ПП «Тур-Ель», грубо порушує права останнього. Спірна споруда, яка належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є самочинно збудованою.
Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції 
13. Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат 
Шараг О. В., залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року залишено без змін.
14. Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ПП «Тур-Ель», в інтересах якого діє адвокат Аваєва Н. В., залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Шараг О. В., задоволено частково. Додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 червня 2023 року змінено, виключено з описової частини додаткового рішення абзац: «Однак, вищезазначене не є перешкодою для визнання зазначеного вище висновку експерта належним та допустимим доказом під час ухвалення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року по даній справі». В іншій частині додаткове рішення залишено без змін.
15. Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 19 червня 
2025 року заяву представника ПП «Тур-Ель» - адвоката Аваєвої Н. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПП «Тур-Ель» судові витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 15 000 грн, по 7500 грн з кожної.
16. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачу ПП «Перлина» була надана в оренду земельна ділянка строком на 25 років загальною площею 0,03 га, в тому числі під пісками 0,03 га, для розміщення магазину та бару, розташована на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області, біля селища Затока, згідно з планом (схемою) землекористування, який є невід`ємною частиною договору. Однак, відповідачем ПП «Перлина» було збудовано готельний комплекс. Доказів наявності відповідних дозволів та містобудівних умов для будівництва саме готельного комплексу стороною відповідачів до суду надано не було, тобто відповідачами було порушено визначений законом порядок будівництва. Сама наявність реєстрації права власності відповідачів на вищезазначений готельний комплекс порушує права та законні інтереси позивача як законного користувача земельною ділянкою. 
17. Суд першої інстанції, встановивши факт порушення вимог національного законодавства, що регламентують порядок здійснення будівництва з відповідним дозволом уповноваженого органу та наданням земельної ділянки її власником під таку забудову, взявши до уваги, що відповідачами незаконно зайнята частина земельної ділянки, що була надана в оренду позивачу ПП «Тур-Ель», дійшов обґрунтованого висновку, що спірна споруда, яка належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є самочинно збудованою, а отже самочинне будівництво підлягає частковому знесенню.
Узагальнені доводи касаційної скарги
18. 04 вересня 2025 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Красінська О. В., через підсистему «Електронний суд» звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «Тур-Ель» у повному обсязі.
19. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявниці зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Судувід 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, 
у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 640/20369/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 01 жовтня 20219 року 
у справі № 826/9967/18, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, 
від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, від 09 червня 2021 року у справі № 826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі № 420/3572/19, від 22 січня 
2020 року у справі № 646/7646/16-ц, від 30 червня 2020 року у справі 
201/2886/15-ц, від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц, від 16 січня 
2019 року у справі № 458/1173/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказують, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Красінська О. В., посилаються на те, що судами попередніх інстанцій взято до уваги неналежні докази. Зокрема, висновок експертного дослідження № 040/17 
від 28 листопада 2017 року було складено поза межами цивільної справи 
№ 495/4395/19, на чому наголошувалося під час розгляду справи. У висновку експертного дослідження № 040/17 від 28 листопада 2017 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. 
21. Відповідачки вважають, що висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 4991/17-21 від 27 листопада 2017 року складено тим самим судовим експертом Лесько І. В., але вже за постановою слідчого в межах кримінального провадження № 42016161240000042 від 03 серпня 2016 року, однак вказаний висновок також не може бути прийнятий до уваги, оскільки первісно позивачами порушено строки на його подання.
22. Заявниці стверджують, що судом апеляційної інстанції не враховано, що позов про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 31 серпня 2018 року № 35 «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» залишено без розгляду не з підстав відсутності порушень норм матеріального права, а з підстав пропущення строку на звернення до суду. Разом з тим, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою позицію, визначив, що скасована декларація, прямо визначає спірне нерухоме майне як самочинне. Але такий висновок є неправильним, оскільки судом апеляційної інстанції не враховано, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість її скасування після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості.
23. Звертають увагу, що судами в якості належного доказу прийнято висновок № 19-536 від 22 лютого 2019 року судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 420161612400000042, однак вони заперечували щодо вказаного доказу з підстав того, що він ґрунтується зокрема на висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 4991/17-21 від 27 листопада 2017 року, а також, з підстав того, що він не доводить зайняття земельної ділянки позивача, як вказується у прохальній частині позовної заяви та визначено у резолютивній частині рішення суду, оскільки в ньому вказано, що виступаючими частинами спірного нерухомого майна є саме балкони, а не стіни, які визначені судом до знесення.
24. Згідно з доводами касаційної скарги, до предмету доказування відноситься саме встановлення чи дійсно нерухоме майно відповідачів розташоване на суміжній земельній ділянці, а не встановлення в цілому права на будівництво нерухомого майна. Відтак, на думку відповідачок, власники нерухомого майна не повинні в межах розгляду цієї справи доводити, що мали право на будь-яке будівництво в цілому, а лише за умови надання позивачем належних та допустимих доказів про самовільне зайняття суміжної земельної ділянки, спростовувати їх власними доказами.
25. Звертають увагу, що знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Позивач просив суд застосувати саме знесення будівництва, яке на його думку є самочинним, що у свою чергу є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під час апеляційного розгляду справи сторона відповідача, з метою реалізаціїпринципу об`єктивного розгляду справи, повторно зверталась з клопотанням про призначення комплексної судової будівельної-технічної та судової земельно-технічної експертизи, у задоволенні якого було відмовлено.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
26. Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 495/4395/19.
27. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
28. У поданому відзиві на касаційну скаргу ПП «Тур-Ель» посилається на те, що відповідачки висловили своє ставлення до висновку експерта № 040/17 
від 28 листопада 2017 року, як документу, який ними приймається і визнається, оскільки заявляючи про проведення експертизи сторона зазначає документи, як вхідні данні для експерта, на підставі яких ця експертиза має бути проведена, а також за змістом поставлених питань перед експертом вони фактично визнають зайняття спірної земельної ділянки їх будівлями та необхідність їх знесення, демонтажу (повного або часткового). Висновок експертизи № 4991/17-21 від 27 листопада 2017 року повністю відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, тому правомірно оцінений судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. При дослідженні доказів в суді першої інстанції відповідачки не посилались на те, що висновок № 19-536 від 22 лютого 2019 року суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
29. ПП «Тур-Ель» зазначає, що клопотання про призначення експертизи не підлягало задоволенню, оскільки у справі проведено вже дві експертизи, тому клопотання про призначення ще однієї експертизи спрямовано на затягування розгляду справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30. Згідно з договором оренди земельної ділянки від 20 вересня 2010 року, 
ПП «Тур-Ель» було передано в оренду на 30 років земельну ділянку, загальною площею 0,1986 га, в тому числі: 0,1986 га - забудованих земель, із земель рекреаційного призначення, які перебувають в запасі, для обслуговування та реконструкції бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, Будацька коса, кадастровий номер 5120887700:05:002:0015.
31. Відповідно до наказу ПП «Тур-Ель» від 05 вересня 2018 року № 23-К директором ПП «Тур-Ель» є Власюк О. М .
32. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 157771476 від 27 лютого 2019 року, державним реєстратором КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серії та номер: ОД 41181591611, виданої 08 червня 2018 року, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції Одеської області, було зареєстроване право власності за ПП «Перлина» на готельний комплекс, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1584886651208, загальною площею 310,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5120887700:05:002:0023.
33. У подальшому власниками зазначеного вище нерухомого майна стали відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
34. Згідно з наявною в матеріалах справи копією договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 18 серпня 2003 року серії ВАО № 030770, укладеного між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області та ПП «Перлина», вбачається, що ПП «Перлина» було передано в оренду строком на 25 років земельну ділянку загальною площею 0,03 га, в тому числі під пісками 0,03 га, для розміщення магазину та бару, розташовану на Будацькій косі, Білгород-Дністровського району, Одеської області, біля селища Затока, згідно з планом (схемою) землекористування, який є невід`ємною частиною договору.
35. Наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 35 від 31 серпня 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» було скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер земельної ділянки 5120887700:05:002:0023), замовник - ПП «Перлина».
36. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі № 420/15550/21 було визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №35 від 31 серпня 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)».
37. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі № 420/15550/21 було залишено без змін.
38. Постановою Управління контролю за використанням та охороною земель від 03 вересня 2018 року № 455/ДН/0150ПО/08/01/-18 директора ПП «Перлина» ОСОБА_1. було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статті 53 та статті 53-1 КУпАП (нецільове використання земельної ділянки та самовільне заняття земельної ділянки), та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
39. Відповідно до висновку експертного дослідження № 040/17 за результатами проведення земельно-технічного та оціночно-земельного дослідження судового експерта Лесько І. В. від 28 листопада 2017 року, фактичний порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер 5120887700:05:002:0023 та будівлею готелю ПП «Перлина» не відповідають правовстановлюючим документам на земельну ділянку, що графічно відображено у додатку 6 до висновку. Визначена мінімальна необхідна відстань для обслуговування зовнішньої стіни (зовнішніх стін) спірної будівлі готелю 
ПП «Перлина», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1 метр від глухої стіни та 2 метри від стіни з виходом на балкон та площею, що становить 0,0355 га з розмірами земельної ділянки під будівлею ПП «Перлина», з врахуванням мінімальної необхідної відстані для обслуговування зовнішньої стіни (зовнішніх стін) спірної будівлі, що графічно відображено в додатку 8 висновку. Фактично будівля готелю ПП «Перлина», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладається на земельну ділянку кадастровий номер 5120887700:05:002:0015 відповідно до меж, визначених договором оренди від 20 вересня 2010 року. Площа накладення становить 0,0027 га, з зовнішніми розмірами по периметру, що графічно відображено в додатку 7 до висновку. Фактично розташована будівля готелю ПП «Перлина», з урахуванням відповідної відстані для обслуговування зовнішньої стіни (зовнішніх стін) будівлі, що окреслена у питанні № 4 та графічно відображена в план-схемі у додатку 8 до висновку, накладається на земельну ділянку кадастровий номер 5120887700:05:002:0015 відповідно до меж, визначених договором оренди 
від 20 вересня 2010 року. Загальна площа становить 0,0058 га, з зовнішніми розмірами по периметру, що відображено на план-схемі в додатку 9 до висновку.
40. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 4991/17-21 від 27 листопада 2017 року, складеним судовим експертом Лесько І. В., фактично розташована будівля готелю ПП «Перлина», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням відповідної відстані для обслуговування зовнішньої стіни (зовнішніх стін) будівлі, що визначена в питанні № 4 та графічно відображено на план-схемі в додатку 8 до висновку, накладається на земельну ділянку кадастровий номер 5120887700:05:002:0015 відповідно до меж, визначених договором оренди 
від 20 вересня 2010 року. Загальна площа накладення становить 0,0058 га, з зовнішніми розмірами по периметру, що графічно відображено на план-схемі в додатку 9 до висновку.
41. Відповідно до повідомлення Білгород-Дністровської окружної прокуратури № 55-5261ВИХ-22 від 24 жовтня 2022 року, 03 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 42016161240000042 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 197-1 КК України щодо самовільного будівництва будівель та споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.
42. У матеріалах справи наявна копія висновку № 19-536 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження 
№ 420161612400000042 від 22 лютого 2019 року, складеного головним судовим експертом ЛБ та ЗД СБТ та БОД ОНДІСЕ Буднік В. А., згідно з яким проєктування та подальше будівництво й розміщення готельного комплексу ПП «Перлина» виконано з порушенням вимог: пункту 7.26 «Методичних рекомендацій щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном», 3.25* ДБН 360-92** «Містобудуванні. Планування і забудова міських і сільських поселень». Виступаючі частини балконів готельного комплексу розташовані за межами відведеної під реконструкцію площі земельної ділянки кадастровий номер 5120887700:05:002:0023, та виступають на територію суміжної ділянки кадастровий номер 5120887700:05:002:0015. Доступ для технічного обслуговування виступаючих конструкцій (балконів) шириною 1,0 м (між виступаючими балконами і межею по правовстановлюючим документам) повністю відсутній і здійснюється з території ділянки кадастровий номер 5120887700:05:002:0015, яка перебуває в оренді ПП «Тур-Ель».
Позиція Верховного Суду
43. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
44. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
45. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
46. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
47. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
48. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
49. Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.
50. Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
51. Частиною першою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
52. Відповідно до частини десятої статті 39 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
53. Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), і такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки. 
54. Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).
55. Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.
56. За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
57. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
58. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).
59. Також за рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).
60. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
61. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
62. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).
63. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
64. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів в юридичному складі, необхідному для виникнення права власності на нерухоме майно, але самостійного значення як підстава виникнення права власності не має.
65. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
66. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.
67. Отже, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.
68. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19).
69. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
70. Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
71. У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі 
№ 369/8792/16-ц вказано, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).
72. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним (постанова Верховного Суду від 10 жовтня 
2018 року у справі № 520/17520/14-ц).
73. У постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі 
№ 642/1536/17-ц зазначено, що системний аналіз положень статей 376 ЦК України, 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для висновку, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. За змістом статті першої Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними.
74. У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29 січня 
2020 року у справі № 822/2149/18 вказано, що в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). У цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
75. У постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 369/3261/17 Верховний Суд дійшов висновку, що за обставин справи, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного, будівництва навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Власник вправі вимагати усунення із земельної ділянки усіх результатів діяльності (господарювання) відповідача на ній. Оцінка самочинності здійсненого будівництва не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки будь-яке будівництво на чужій земельній ділянці, має розглядатися як таке, що вчинене без правомірних підстав для ведення такої діяльності. Отже, відповідно до вимог цивільного закону незаконний набувач земельної ділянки не набуває права власності на збудовані ним за час незаконного володіння споруди і має право лише на належні йому будівельні матеріали та конструктивні елементи без набуття права власності на споруди, які їх складали.
76. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
77. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
78. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, обґрунтовано виходив з того, що права ПП «Тур-Ель» є порушеними, оскільки на земельній ділянці кадастровий номер 5120887700:05:002:0015, яка знаходиться у законному користуванні підприємства з 20 вересня 2010 року (строк дії договору оренди 30 років) знаходиться частина готельного комплексу, право власності на який зареєстровано за відповідачками, а тому права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0058 га, враховуючи положення статті 376 ЦК України, статті 212 ЗК України.
79. Суди попередніх інстанцій встановили, що наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 35 
від 31 серпня 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» було скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками, готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер земельної ділянки 5120887700:05:002:0023), замовник - ПП «Перлина».
80. У серпні 2021 року ОСОБА_2 оскаржила вказаний наказ до Одеського окружного адміністративного суду.
81. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року, позов задоволено.
82. Судові рішення мотивовано тим, що ефективним способом захисту прав є знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.
83. Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі № 420/15550/21, провадження № К/990/24473/22, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року у справі № 420/15550/21 скасовано. Позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу залишено без розгляду з підстав пропуску позивачкою строку на звернення до суду.
84. Тобто наказ Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 35 від 31 серпня 2018 року є чинним.
85. Слід також врахувати, що постановою Управління контролю за використанням та охороною земель від 03 вересня 2018 року 
№ 455/ДН/0150ПО/08/01/-18 директора ПП «Перлина» ОСОБА_1. було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статті 53 та статті 53-1 КУпАП (нецільове використання земельної ділянки та самовільне заняття земельної ділянки).
86. Окрім зазначеного, відповідачу ПП «Перлина» була надана в оренду земельна ділянка строком на 25 років загальною площею 
0,03 га, в тому числі під пісками 0,03 га, для розміщення магазину та бару, розташована на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області, біля селища Затока, а не для будівництва готельного комплексу. 
87. Належних доказів щодо наявності повідомлення про початок виконання будівельних робіт, будівельного паспорту з будівництва саме готельного комплексу до суду відповідачами надано не було, що свідчить про самовільне будівництво ПП «Перлина» готельного комплексу, частина якого накладається на межі земельної ділянки, яка знаходиться у законному користуванні позивача, який заперечує щодо розташування на ній самочинного будівництва. 
88. Факт знаходження частини готельного комплексу на земельній ділянці підтверджується: висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 4991/17-21 
від 27 листопада 2017 року, складеним судовим експертом Лесько І. В.; висновком експертного дослідження № 040/17 за результатами проведення земельно-технічного та оціночно-земельного дослідження судового експерта Лесько І. В. від 28 листопада 2017 року; висновком № 19-536 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 420161612400000042 від 22 лютого 2019 року, складеним головним судовим експертом Одеського НДІСЕ Будніком В. А.
89. Відповідачами не спростовано фактичного накладення частини збудованого готельного комплексу (який судами попередніх інстанцій визнано самочинним будівництвом) на земельну ділянку з кадастровим номером 5120887700:05:002:0015.
90. Слід також врахувати, що у процесі розгляду цієї справи ОСОБА_1 зверталася до суду з клопотанням про проведення судової будівельно-технічної експертизи.
91. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2021 року клопотання задоволено частково.
92. Постановою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2022 року апеляційну скаргу ПП «Тур-Ель» задоволено частково. Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 
93. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що предметом доказування у цій справі є незаконність зайняття ПП «Перлина» частини земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, а тому судом не наведено доводів на підтвердження того, яким чином призначення судової будівельно-технічної експертизи задля встановлення технічної можливості знесення частини нерухомого майна готельного комплексу ПП «Перлина» та встановлення спричинення негативних наслідків для цієї будівлі вплине на вирішення спору по суті з огляду на суб`єктний склад учасників справи та предмет позову.
94. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання адвоката Шараг О. В., яка діяла в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі відмовлено.
95. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 березня 2025 року у задоволені клопотання ОСОБА_2 про призначення комплексної судової будівельно-технічної та судової земельно-технічної експертизи у цій справі відмовлено.
96. Вказана ухвала мотивована тим, що враховуючи наявні у справі висновки експертних установ, зазначені у клопотанні ОСОБА_2 питання щодо судової будівельно-технічної експертизи, а саме, встановлення технічної можливості знесення частини нерухомого майна готельного комплексу ПП «Перлина», є аналогічними питанням, заявленим відповідачками у суді першої інстанції, до того ж встановлення спричинення негативних наслідків для будівлі не вплине на вирішення спору по суті з огляду на суб`єктний склад учасників справи та предмет позову. Предметом доказування у цій справі є незаконність зайняття ПП «Перлина» частини земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, а тому суд не вбачав підстав для призначення судової будівельно-технічної експертизи, адже висновок судового експерта не вплине на вирішення спору по суті.
97. Ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, покладається на кожну із сторін (згідно з частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України).
98. Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (пункт 2) та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4).
99. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Водночас з пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України слідує, що зловживанням процесуальними правами є дії, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.
100. Враховуючи, що справа розглядалася судами попередніх інстанцій з травня 2019 року, процесуальну поведінку сторони відповідача, слід погодитися із судом апеляційної інстанції щодо відсутності підстав призначення у справі комплексної судової будівельно-технічної та судової земельно-технічної експертизи на стадії апеляційного провадження, враховуючи наявні та неспростовані відповідачами докази, на підставі яких суди ухвалили законні та обґрунтовані рішення. 
101. Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що наявність державної реєстрації права власності відповідачок на спірний готельний комплекс порушує права та законні інтереси позивача, як користувача земельної ділянки. Отже знесення частини готельного комплексу, яка знаходиться на земельній ділянці позивача, і скасування рішення державного реєстратора відносно спірного об`єкта нерухомого майна - готельного комплексу, загальною площею 310,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , за встановлених обставин слід визнати ефективним способом захисту порушених прав та інтересів ПП «Тур-Ель».
102. Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування правильних по суті судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
103. Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
104. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційних скарг по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.
105. Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.
106. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявниці послалися в обґрунтування доводів касаційної скарги.
107. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
108. З урахуванням доводів касаційної скарги,які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Красінська Ольга Вікторівна, залишити без задоволення.
2. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 
від 19 травня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2025 року залишити без змін.
3. Поновити виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2023 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович