УХВАЛА

01 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/940/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Васьковського О.В.
розглянувши матеріали касаційної скарги Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026,
на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026,
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025
та на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025
у справі №927/940/25
за заявою Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє ТОВ "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив"
до Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод"
про відкриття провадження у справі про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025р. у справі №927/940/25 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Новгород-Сіверський Сирзавод" за заявою від 17.09.2025р. Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє ТОВ "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив"; залишено без розгляду заяву від 15.09.2025р. №1-20/145 арбітражного керуючого Пінчука Ю.А. про участь у справі. 
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025р. у справі №927/940/25 заяву від 10.11.2025р. ПрАТ "Новгород-Сіверський Сирзавод" про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено повністю; стягнуто з Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє ТОВ "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив" на користь ПрАТ "Новгород-Сіверський Сирзавод" 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 апеляційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє ТОВ "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025 та ухвалу Чернігівської області від 19.11.2025 у справі №927/940/25 - без змін.
Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026, зокрема,  задоволено заяву ПрАТ "Новгород-Сіверський Сирзавод" про ухвалення додаткової постанови по справі №927/940/25, доповнено резолютивну частину постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026р. у справі №927/940/25 після першого абзацу абзацами наступного змісту: «Стягнути з Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив" на користь Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу", зобов`язано Господарський суд Чернігівської області видати відповідний наказ».
17.03.2026 до Верховного Суду через систему "Електронний суд" надіслана касаційна скарга Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив", у якій заявлено вимогу скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025 у справі №927/940/25.
23.03.2026 від Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження, у яких останній просить суд відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив", які мотивовані тим, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 290 ГПК України, зокрема зміст касаційної скарги, не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 927/940/25 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.03.2026.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України «Про судовий збір».
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, ? у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2026 року встановлений у розмірі 3 328,00 грн.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Так, оскаржуючи до Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, якою переглянуто ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025, якою відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 2662,40 грн. (3328*0,8)
Проте матеріали касаційної скарги не містять доказів сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу приз-вело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
У касаційній скарзі скаржник, обґрунтовуючи своє право на подання цієї касаційної скарги, зазначив, що судом апеляційної інстанції при ухвалені оскаржуваних постанов застосував ч. 6 ст. 39 КУзПБ без врахування висновків щодо її застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/4918/21, від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20 від 10.04.2025 у справі № 910/9477/24, від 16.11.2023 у справі № 910/2423/23, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, від 03.09.2024 у справі № 910/16870/23, від 04.03.2025 у справі № 908/334/24, від 11.03.2025 у справі № 903/439/24, від 19.02.2025 у справі № 908/675/24, від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 12.01.2023 у справі Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.03.2026 3 №926/2770-б/22, від 20.10.2021 у справі №910/18376/20, від 24.11.2021 у справі №910/16246/18, від 09.05.2023 у справі №911/1755/22, від 13.12.2022 у справі №910/862/22, від 06.07.2023 у справі №914/1650/22 та ст. 74, 86, 236, 269 ГПК України без врахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16 листопада 2023 року у справі № 910/2423/23, що є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
Як зазначалося вище у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України касаційна скарга має містити: формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанову/постанови Верховного Суду, в якій/яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах. Крім того, в касаційній скарзі має бути посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) чи неправильність їх застосування. 
Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що касаційна скарга хоча і містить посилання на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, проте не містить належного обґрунтування цієї підстави, оскільки не зазначено постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, скаржник не зазначає сам висновок, який, на його думку, не був врахований судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, та норму права (пункт, частину, статтю), яку, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні без врахування висновку щодо застосування саме цієї норми права (частини статті), та чи подібні ці правовідносини. 
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.
Крім того, предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025, залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у цій справі про ухвалення додаткового рішення та додаткова постанова Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026.
Відповідно до частини п`ятої статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
З огляду на те, що додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта є його невід`ємною складовою, і інший порядок оскарження додаткового судового рішення ГПК України не визначений, касаційне оскарження додаткового рішення здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для основного рішення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20).
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Абзацом третім пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України встановлено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, порушення яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цього рішення.
Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Однак касаційна скарга не містить посилання на підставу подання касаційної скарги, яка визначена відповідним абзацом статті 287 ГПК України, як для оскарження судових рішень, передбачених пунктами 2, 3 частини першої цієї ж норми, а Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті.
Отже, незазначення скаржником конкретних підстав касаційного оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 у цій справі, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду та відкриття за такою касаційною скаргою касаційного провадження. Суд касаційної інстанції не може за особу, яка подала касаційну скаргу, визначити підстави касаційного оскарження та норми права, які були неправильно застосовані судами попередніх інстанцій. Отже скаржник не дотримався вимог пункта 5 частини 2 статті 290 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Вимогами частини другої статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме ? сплатити судовий збір в розмірі визначеному цією ухвалою, виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом подання письмових пояснень в яких зазначити підстави підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали. 
При цьому слід враховувати, що такі пояснення касатора за змістом мають лише конкретизувати підстави касаційного оскарження в межах раніше наведених доводів касаційної скарги, позаяк доповнення або зміна касаційної скарги згідно з приписами частини першої статті 298 ГПК України допускаються виключно протягом строку на касаційне оскарження. 
Копії цих пояснень належить надіслати учасникам справи в порядку, передбаченому для надіслання копій касаційної скарги.
Суд звертає увагу скаржника на те, що неусунення або неповне (неналежне) усунення зазначених недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, ГПК України, Верховний Суд,?
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив" на постанову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025 у справі №927/940/25 залишити без руху.
2. Надати строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - сплатити судовий збір в розмірі визначеному цією ухвалою, виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом подання письмових пояснень в яких зазначити підстави підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали. 
3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Васьковський