ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року 
м. Київ
справа №826/7503/18
адміністративне провадження № К/9901/7227/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А., Судді: Юрченко В.П., Ханова Р.Ф., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року (Суддя: Смолій І.В.), 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року (Судді: Файдюк В.В., Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.),
у справі № 826/7503/18 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль»
до Офісу великих платників податків ДФС 
про визнання протиправним та скасування акту опису майна, -
ВСТАНОВИВ:
В травні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» (далі - позивач, ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс ВПП ДФС), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати акт опису майна у податкову заставу від 13 лютого 2018 року № 4.
Обґрунтовуючи позовні вимоги (враховуючи їх уточнення), товариство посилалось на неправомірність складання відповідачем акту опису майна у податкову заставу на загальну суму 26 652 143,51 грн, внаслідок порушення відповідачем відповідної процедури його складання, оскільки платнику податків не направлялися запити для встановлення факту наявності/відсутності обставин, що унеможливлюють використання пива Хайнекен 0,5л в якості джерела погашення податкового боргу платника податків/балансової вартості майна, що описується в податкову заставу, або проведення незалежної оцінки такого майна суб`єктом оціночної діяльності/ не перевірялась наявність майна, описаного у податкову заставу. Крім того, до акту опису майна у податкову заставу включено майно (товари в асортименті), яке з 2015 року перебуває у заставі в АТ «Укрексімбанк» на підставі договору №151215X54 від 07 жовтня 2015 року (т. 1 а.с. 4-12).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено (т. 2 а.с. 62-63, 95-99).
Не погодившись з вищенаведеними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою в доводах якої наполягав на неправильному застосуванні судами вимог п. 89.2 статті 89 ПК України, оскільки в процесі опису майна товариство неодноразово надавало податковому керуючому інформацію про наявне у власності і необтяжене майно, яке може бути описано в податкову заставу із зазначенням його балансової вартості. Однак податковий керуючий описав лише частину із запропонованого майна, додатково, самовільно описавши пиво «Хайнекен 0,5» за ринковою вартістю, тобто за якою така продукція продавалась контрагентам згідно з даними ЄРПН, а не за балансовою вартістю зазначеної продукції, як вважає правильним скаржник. За доводами скаржника, під час розгляду справи відповідачем не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, яким чином інформація контролюючого органу про наявне на балансі позивача майно станом на 31 березня 2018 року слугувала підставою для складання акту опису майна у податкову заставу (враховуючи вже часткову заставу в банку цього майна), як і не доведено наявність саме у відповідача ліцензії на торгівлю алкогольними напоями, як доказ правових підстав для звернення стягнення на описане майно та подальшу його реалізацію для погашення податково боргу. Враховуючи викладене, скаржник просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове про задоволення позову (т. 2 а.с. 102-105).
Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

В надісланому на адресу суду відзиві на касаційну скаргу, відповідач, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій за наслідками розгляду справи просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін, додатково посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено обов`язок податкового керуючого описувати в податкову заставу лише те майно, яке йому виділить для опису платник податків (т. 2 а.с. 122-126).

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної відповідачем позапланової виїзної перевірки ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» щодо дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за зовнішньоекономічними контрактами (угодами) №Р81 від 25.04.2016, №Р75 від 24.12.2015, №Р79 від 21.03.2016, №26/04-16 від 26.04.2016, №24/12/15 від 24.12.2015, №17/02/16 від 17.02.2016, №21/12/2015/2 від 21.12.2015, №140116/1-1 від 14.01.2016, №140116/1-2 від 14.01.2016, №1012 від 10.11.2014, №391 від 30.10.2015, №1303/15 від 13.03.2015, №2015-02 від 09.02.2015, №21/07-16 від 21.07.2016, 11.04.2017 складено акт перевірки №740/28-10-14-02/05418365, на підставі висновків якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 травня 2017 року №0002881402, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 49 861 215,65 грн. 
Рішенням Державної фіскальної служби України від 14 липня 2017 року № 16-99-95-11-01-02-25, частково задоволено скаргу позивача та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04 травня 2017 року №0002881402 в частині 23 202 467,47 грн та прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2017 року №0005342200 на суму 26 658 748,18 грн, яке було предметом оскарження в межах справи № 806/2099/17.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року позов ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» про скасування податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2017 року №0005342200 на суму 26 658 748,18 грн, задоволено.
Однак за наслідками апеляційного перегляду, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено, скасовано вищенаведену постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року і прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, в подальшому відповідачем 26 січня 2018 року винесено податкову вимогу №105-17 та 26.01.2018 року прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 3853/10/28-10-17-01-23 (т. 1 а.с. 243).
На підставі даного рішення відповідачем складено акт опису майна №4 від 13 лютого 2018 року, яким описано майно ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» на загальну суму 26 652 143,51 грн і незгода з яким власне і слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду (т. 1 а.с. 13, 86).
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність складання акту опису майна в податкову заставу, оскільки враховуючи специфіку діяльності підприємства та безперервний виробничий цикл ПрАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль», податковим керуючим згідно даних ЄРПН було здійснено опис пива «Хайнекен» 0,5, яке найбільше реалізовується підприємством при веденні господарської діяльності, тоді як ціна, за якою ПрАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» реалізує пиво «Хайнекен» 0,5 в найбільших обсягах згідно даних ЄРПН складає 14 грн. за 1 шт. (витяг з ЄРПН міститься в матеріалах справи).
Щодо знаходження готової продукції в заставі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» суди встановили, що згідно даних податкового органу в балансі ПрАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» станом на 31 березня 2018 року відображало готову продукцію на суму 54 029 тис.грн., товари - 191 734 тис.грн., незавершене виробництво - 24 652 тис. грн., виробничі запаси - 153 564 тис.грн., всього - 423 979 тис. грн. Тобто, у податковій заставі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» знаходиться тільки четверта частина усієї готової продукції, товарів в асортименті, незавершеного виробництва, виробничих запасів ПрАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль», а відтак суди дійшли висновку, що відповідач цілком правомірно включив пиво «Хайнекен» 0,5 л в кількості 161 704 шт. загальною вартістю 2 263 856,00 грн. до оскаржуваного акту опису майна від 13 лютого 2018 року №4, що не спростовано позивачем під час розгляду справи.
Надаючи оцінку правильності таких висновків, колегія суддів перш за все звертає увагу, що предметом касаційного перегляду є рішення судів попередніх інстанцій про відмову задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування акту опису майна у податкову заставу.
Так, згідно підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Пунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
За приписами підпункту 89.1.1, 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з пунктом 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Відповідно до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Згідно приписів пункту 91.3 статті 91 вказаного Кодексу податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом.
Умови припинення податкової застави визначені статтею 93 ПК України. 
Так, відповідно до пункту 93.1 вказаної статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
За приписами пункту 93.2 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.
Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Разом з тим, акт опису майна лише фіксує певний перелік майна та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Складання акту опису, по суті полягає у викладенні/відображенні на паперовому носії певної інформації, що є фактично технічним процесом створення документа та завершальною стадією виконання організаційно-технічних дій по завершенню створення документу.
Таким чином, акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача.
Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі. У спірній ситуації належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу. 
Вказана правова відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові 20 серпня 2020 року у справі №808/2726/16 (адміністративні провадження №К/9901/4023/17, К/9901/197/18), але не виключно, які в свою чергу повинні враховуватись судом касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи з огляду на предемет спору у цій справі. 
Так, відповідно до ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають зміні в мотивувальній частині з підстав, наведених в цій постанові суду касаційної інстанції.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль», задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі № 826/7503/18 змінити в мотивувальній частині з підстав, наведених у цій постанові суду касаційної інстанції. В іншій частині судові рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Cудді В.П. Юрченко

Р.Ф. Ханова