УХВАЛА

10 березня 2026 року 
м. Київ

справа №420/1164/25
адміністративне провадження № К/990/7536/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Желєзного І.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року 
у справі № 420/1164/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,--
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати у період з 30.01.2020 по 18.05.2022 грошового забезпечення ОСОБА_1 (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) розраховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 по 18.05.2022 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (за 2020 рік - враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020; за 2021 рік - враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021; за 2022 рік - враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» (з урахуванням раніше проведених виплат).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 30.01.2020 року по 18.05.2022 року грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2022 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 30.01.2020 року по 18.05.2022 року грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2022 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року - залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року вважати не поданою та повернуто апелянту. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року - залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 лютого 2026 року, Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року позов задоволено.
На зазначене рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року - залишено без руху. Надано апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху, а саме надати квитанцію про сплату судового збору.
Копію ухвали судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 року апелянт отримав 20.01.2026 року 18:30, що підтверджується довідкою про доставку документу до електронного кабінету в ЄСІТС, однак вимоги ухвали судді апеляційного суду не виконано.
21.01.2026 року через систему "Електронний суд" від апелянта надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.
В обґрунтування зазначеного клопотання апелянт посилався на те, що є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету, статтею судовий збір КЕКВ 2800 (інші поточні видатки) не виділено коштів.
Дослідивши подане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та відкриття апеляційного провадження у справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору - відмовлено, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року вважати не поданою та повернуто апелянту. 
27.01.2026 року через систему "Електронний суд" відповідач повторно подав апеляційну скаргу на вказане рішення.
Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважав, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки апелянтом пропущений строк звернення до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року - залишено без руху. Надано апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху.
Вказану ухвалу направлено на електронну адресу відповідача та отримано ним 29.01.2026 року 20:50, відповідно до довідки електронного листа через підсистему "Електронний суд".
04.02.2026 року ВЧ НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 подано клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
В обґрунтування зазначеного клопотання апелянт посилався на те, що є бюджетною установою, яка фінансується з державного бюджету, статтею судовий збір КЕКВ 2800 (інші поточні видатки) не виділено коштів.
Дослідивши подане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та відкриття апеляційного провадження у справі.
Суд вказав, скаржник не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір. Так судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Тобто, відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе, тому, посилання скаржника на відсутність фінансування для сплати судового збору є необґрунтованими, а дана обставина не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору.
Оскільки, скаржником не надано суду апеляційної інстанції жодних належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для відстрочення сплати судового збору, наведені в клопотанні не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі, задоволенню не підлягає.
Також колегія суддів акцентувала увагу скаржника на тому, що залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції вказав на необхідності подання до апеляційного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами.
Станом на 13.02.2026 р. вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконані, заяв (клопотань) на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не надано.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, скаржник у касаційній скарзі зазначає ті самі підстави пропуску строку, що і в апеляційній інстанції, які судом визнано неповажними. Разом з тим вказує, що військова частина НОМЕР_1 входить до складу Збройних Сил України, яка переведена на воєнний стан. Юридична група військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із запровадженням правового режиму воєнного стану (з 24 лютого 2022 року), який продовжено згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", задіяна в несенні постійного чергування (у складі маневрених вогневих груп, відпрацювання наказів, розпоряджень, договорів, проведення закупівель, списання втраченого майна від ракетного обстрілу, облік отриманого військового майна, надання правової допомоги начальникам структурних підрозділів, розроблення функціональних обов`язків, положень груп/відділів/служб/ управлінь, претензійно-позовна робота, тощо) по захисту повітряного простору та територіальної цілісності нашої Держави.
Щодо посилання скаржника на воєнний стан, то питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.
Посилання відповідача на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу відповідача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк, яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
При цьому, із заяви скаржника не вбачалось, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку саме із введенням воєнного стану, а також не надано будь-яких доказів в підтвердження зазначеного.
Також до касаційної скарги не додано доказів, що всі працівники юридичної групи задіяні в несенні постійного чергування по захисту повітряного простору та територіальної цілісності нашої Держави. Водночас, внутрішня організація роботи, визначення пріоритетних напрямків реалізацій завдань та функцій впливають на навантаженість причин пропуску строку, оскільки залежить виключно від відповідача.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року.
Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №420/1164/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді М. В. Білак 

І. В. Желєзний