ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року
м. Київ
справа № 362/3785/20
провадження № 61-11904св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
третя особа - ОСОБА_7 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року в складі судді Марчук О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року в складі колегії суддів: Мережко М. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , і ОСОБА_3  звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому просили зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні їхніми земельними ділянками з кадастровими номерами: 3221484000:06:012:0004; 3221484000:06:012:0007 та 3221484000:06:012:0005; 3221484000:06:012:0320, площею по 2,0 га кожна для ведення особистого селянського господарства, привівши їх у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан шляхом:
знесення за власні кошти самочинно збудованого будинку, господарської будівлі, кам'яного та дерев'яного парканів, насипного валу, семи опор та трансформатора, 2 каналізаційних бетонних вигрібних ям/септиків, сміттєвих ям;
очищення земельних ділянок від будівельного сміття на місці самовільного будівництва прибудови, щебеню на місці новоствореного проїзду та автостоянки, самочинно збудованих елементів благоустрою;
відновлення родючого шару ґрунту на місці захоплених земельних ділянок та приведення їх у первинний стан;
відновлення захопленого проходу загального користування між земельними ділянками відповідно до публічної кадастрової карти України.
На обґрунтування своїх вимог зазначали, що є власниками чотирьох земельних ділянок, кадастрові номери: 3221484000:06:012:0007, 3221484000:06:012:0005, 3221484000:06:012:0004, 3221484000:06:012:0320, площею по 2 га кожна, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області. 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6  є власниками суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами 3221484000:06:029:0006, 3221484000:06:029:0003, 3221484000:06:034:0002.
Межі земельних ділянок відповідачів самовільно розширені шляхом захоплення частин їхніх земельних ділянок і проходу.
До 2018 року ці земельні ділянки були оформлені на ім'я ОСОБА_7  як єдиний майновий комплекс.
У жовтні 2014 року вони зверталися до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельних ділянок.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2018 року позов було задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_7 привести належні їм земельні ділянки у первинний стан. Зобов'язано її за власний рахунок знести нежитлову будівлю, паркан, захисний земляний вал, лопори ліній електропередач та трансформаторну підстанцію.
Однак рішення суду неможливо виконати, оскільки ОСОБА_7 для уникнення відповідальності відчужила земельні ділянки відповідачам, які продовжують самовільне захоплення земельних ділянок, здійснюють будівельні роботи без дозвільних документів, чим порушують їхні права.
На претензії відповідачі не реагують та відмовляються добровільно усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками.
Внаслідок таких дій відповідачів належні їм земельні ділянки зменшились фактично на 0,74 га кожна.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року, позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_6 привести належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0320, у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан та, за рахунок власних грошових коштів знести кам`яний паркан, електроопори, трансформатор, автостоянку і демонтувати ґрунтову автодорогу.
Зобов`язано ОСОБА_4 привести належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0007, у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан та, за рахунок власних грошових коштів знести кам`яну нежитлову будівлю, електроопори, насипаний земляний вал і демонтувати ґрунтову автодорогу.
Зобов`язано ОСОБА_5 привести належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0004, у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан та, за рахунок власних грошових коштів знести електроопори, насипаний земляний вал і демонтувати ґрунтову автодорогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 332,40 грн у відшкодування судових витрат.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6 332 ,40 грн у відшкодування судових витрат.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 332,40 грн у відшкодування судових витрат.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розташування сторонніх об`єктів на земельних ділянках позивачів і самовільного використання їх території відповідачами безумовно порушує права позивачів щодо володіння і користування належним їй майном. Для захисту їхніх порушених прав необхідно зобов`язати відповідачів привести земельні ділянки у первинний стан.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2024 року  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 через представника ОСОБА_8 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року і постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Як на підставу касаційного оскарження посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 587/2135/16-ц, від 25 травня 2022 року в справі № 753/1908/15-ц, від 20 липня 2022 року в справі № 923/196/20, від 09 серпня 2023 року в справі № 161/10117/21, від 04 жовтня 2023 року в справі № 991/2396/22, від 23 січня 2024 року в справі № 523/14489/15-ц, від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22, від 03 червня 2024 року в справі № 161/8822/19; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Не встановили, хто порушив права позивачів і повинен демонтувати спірні об`єкти. 
Не врахували, що такі об`єкти були побудовані на земельних ділянках позивачів саме ОСОБА_7 . Вони не мали відношення до їх спорудження. Жодних доказів протиправного використання ними земельних ділянок позивачів у матеріалах справи немає.
Відповідач ОСОБА_5 не була власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221484000:06:029:0006, оскільки договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки від 22 лютого 2018 року визнаний недійсним.
Крім того, вони не мають солідарного зобов`язання перед позивачами, тому висновок судів про стягнення з них судових витрат на користь позивачів у солідарному порядку є безпідставним.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
06 січня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення.
Відзив надісланий з пропуском установленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку. Зважаючи на положення частини другої статті 127 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе продовжити  ОСОБА_1  строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Позивачі є власниками земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, а саме:
ОСОБА_3 - земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0320.
ОСОБА_2 - земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0004.
ОСОБА_1 - земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 3221484000:06:012:0007.
ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3221484001:02:029:0006, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,2496 га, кадастровий номер 3221484000:06:029:0003.
ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,208 га, кадастровий номер 3221484000:06:034:0002, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .
За клопотанням позивачів у справі було проведено судову будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу і експертизу з питань землеустрою.
Висновком експерта № 19887/21-41 від 17 листопада 2021 року встановлено невідповідність меж і площ земельних ділянок позивачів межам і площам цих земельних ділянок, отриманих з бази Державного земельного кадастру. Підтверджено факт розташування сторонніх об`єктів (кам`яного паркану, земляного валу, ліній електропередач, трансформаторної підстанції, автостоянки, ґрунтової автодороги) на їхніх земельних ділянках.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
За змістом статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до частини першої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
У статті 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Установивши, що відповідачі без правових підстав самовільно займають частини належних позивачам земельних ділянок, що вони не спростували, у добровільному порядку звільнити земельні ділянки позивачів від розміщених на них об`єктах відмовляються, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано частково задовольнив позов.
Висновки судів не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених у касаційних скаргах постановах.
Посилання у касаційній скарзі на те, що ОСОБА_5 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221484000:06:029:0006 колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно з встановленими судами обставинами вказана земельна ділянка на час розгляду справи в суді першої інстанції була зареєстрована на праві власності за  ОСОБА_5 . Доказів, які б спростували цю обставину, відповідачі до суду першої інстанції не подали, а Верховний Суд у силу вимог статті 400 ЦПК України не має права встановлювати нові обставини.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів по суті спору не спростовують, зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Водночас колегія суддів погоджується з доводами відповідачів щодо помилкового покладення на них солідарного обов`язку з відшкодування позивачам судового збору.
Так, частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За положеннями частини першої статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Рішенням суду першої інстанції встановлено різні обов`язки для кожного з відповідачів перед різними позивачами, тому підстав для стягнення з них судового збору в солідарному порядку не було.
При подачі позову до суду кожним із позивачів сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. Також кожен з позивачів сплатив по 5 491,60 грн за проведення експертизи.
З огляду на результатами розгляду справи, з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 6 332,40 грн з кожного, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 , з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 , а з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, Верховний Суд дійшов до висновку про зміну рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції у частині розподілу судових витрат шляхом стягнення цих витрат з відповідачів в рівних частинах. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 6 332,40 грн у відшкодування судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6 332,40 грн у відшкодування судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6 332,40 грн у відшкодування судових витрат.
В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов