УХВАЛА

25 березня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/11152/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової служби України
на рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року (суддя Спичак О.М.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2026 року (колегія суддів у складі: головуюча Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Євсіков О.О.)
у справі №910/11152/25
за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний»
до Державної податкової служби України,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтек Комерс Сангрін»,
про стягнення 10 137,96 грн,
ВСТАНОВИВ:
18 березня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2026 року у справі №910/11152/25, в якій скаржник просить скасувати зазначені судові рішення. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження та повідомити його про дату, час та місце розгляду касаційної скарги для забезпечення участі свого представника.
В системі «Електронний суд» документ сформований 17 березня 2026 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Булгакова І.В., Малашенкова Т.М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за якими учасники справи мають право на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
За змістом пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму становив 3 028,00 грн (станом на 01 січня 2025 року).
Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача 10 137,96 грн збитків, що становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 100 = 302 800,00 грн станом на 2025 рік), тому ця справа є малозначною.
Однак, звертаючись із касаційною скаргою у малозначній справі, скаржник не наводить обґрунтування випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, за яких судові рішення у малозначних справах можуть бути переглянуті у касаційному порядку, зокрема помилковості віднесення судом першої інстанції даної справи до категорії малозначних.
На підставі викладеного Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2026 року у справі №910/11152/25, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23 лютого 2026 року у справі №910/11152/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов
Судді І. В. Булгакова
Т. М. Малашенкова