ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року
м. Київ
справа № 755/4089/23
провадження № 51-3633 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої закрито 
кримінальне провадження ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції
захисника ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненням прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020101050000284, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року кримінальне провадження, внесене 31 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020101050000284, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненням прокурор просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції про порушення строків досудового розслідування, встановлених статтею 219 КПК України. Вважає, що прокурором були вжиті всі заходи для повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування, проте останні зловживали своїми правами. Стверджує, що строк було закінчено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, шляхом направлення обвинувального акту до суду. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України, оскільки доводи прокурора в апеляційній скарзі залишені без належної уваги та їм не було надано належної оцінки.
Під час касаційного розгляду прокурор підтримала подану касаційну скаргу з доповненням та просила її задовольнити. Крім того, вважала, що в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України слід скасувати й ухвалу суду першої інстанції, оскільки це буде на покращення становища ОСОБА_6 .
Позиції інших учасників судового провадження
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 наводить доводи щодо її безпідставності. Вказує, що ухвала апеляційного постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є законною та вмотивованою. Вважає, що суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що матеріали кримінального провадження не містять документів, якими підтверджується належне повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування. Крім того вказує, що наданий стороною обвинувачення диск не може слугувати належним доказом.
Під час касаційного розгляду ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення касаційної скарги прокурора з доповненням. Ствердили, що рішення судів попередніх інстанцій є законними, вмотивованими та таким, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону. 
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, за наслідками перегляду у касаційному порядку ухвали апеляційного суду, якою залишено без зміни ухвалу місцевого суду про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, колегією суддів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно зі ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У зв`язку з цим і строк досудового розслідування, передбачений у ст. 219 КПК України, обчислюється з моменту вчинення першої зазначеної процесуальної дії до виконання однієї з перелічених альтернативних процесуальних дій. При цьому, у ч. 2 цієї статті встановлено строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру залежно від ступеню тяжкості злочину, а у ч. 3 - встановлено строки закінчення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру. 
Частина 4 ст.219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.
Згідно зі ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. 
Згідно з ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Як встановили суди попередніх інстанцій, дане кримінальне провадження було розпочато 31 грудня 2020 року, коли до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 42020101050000281.
В подальшому, 04 листопада 2021 року керівником Київської міської прокуратури було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та доручено відповідним прокурорам Оболонської окружної прокуратури м. Києва та старшому слідчому СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснити його письмове повідомлення.
Місцевий суд, розглядаючи дане кримінальне провадження та задовольняючи клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, встановив, що ОСОБА_6 , відповідно до положень статей 278, 135 КПК України, належним чином не вручено повідомлення про підозру та завершення досудового розслідування, як того вимагають правила КПК України. 
Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, вказав на її законність та обґрунтованість.
Колегія суддів не погоджується з наведеним твердженням апеляційного суду.
У цьому кримінальному провадження ОСОБА_6 відмовився отримати письмове повідомлення про підозру та завершення досудового розслідування, слідчий вголос зачитав ці повідомлення, що підтверджується відеозаписом, який міститься у матеріалах провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, тобто вказана норма передбачає можливість не лише письмового вручення повідомлення про підозру, але й відсилає до норми, за якою повідомлення про підозру буде вважатися врученим із застосуванням інших способів, визначених для вручення повідомлень у кримінальному провадженні.
За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження, зокрема про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію; повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
У свою чергу, положення ч. 1 ст. 136 глави 11 КПК України регламентують можливість здійснення відеозапису вчинення певної процесуальної дії, як факту ознайомлення особи зі змістом прийнятого процесуального рішення, про яке йдеться у ч. 1 ст. 111 КПК України.
Колегія суддів зауважує, що положення кримінального процесуального закону, які регламентують процедуру повідомлення учасника провадження про здійснену процесуальну дію або про прийняте процесуальне рішення, в тому числі й вручення письмового повідомлення про підозру та завершення досудового розслідування, спрямоване на те, щоб адресат такого повідомлення був поінформований про факт прийнятого рішення або вчинення процесуальної дії, тобто довести до відома адресата певної інформації, яка має процесуальне значення у провадженні. 
Крім того, існує механізм, який дозволяє з одного боку зафіксувати небажання особи, яка є адресатом повідомлення, його отримати, а з іншого - є способом фіксації факту повідомлення. Таким способом повідомлення є відеозапис вчинення певної процесуальної дії. 
У тому випадку, коли особа відмовляється від вручення їй письмового повідомлення про підозру чи завершення досудового розслідування, сторона обвинувачення може здійснити відеозапис такого вручення, і такий відеозапис проведеної процесуальної дії є достатнім засобом фіксації належного повідомлення адресата. 
Як убачається з відеозапису, у день складення повідомлення про підозру слідчим за місцем проживання ОСОБА_6 було запропоновано останньому отримати текст повідомлення про підозру з пам`яткою про права та обов`язки, однак остання відмовився. Надалі слідчий вголос оголосив зміст вказаних документів із застосуванням відеофіксації цієї дії та розпочав оголошення.
Відсутність захисника під час повідомлення ОСОБА_6 про підозру не впливає на законність цієї процесуальної дії. Судом вже сформована правова позиція, відповідно до якої КПК України не містить жодних застережень про необхідність залучення захисника при повідомленні особу про підозру. 
Такий підхід узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суд Верховного Суду, зокрема рішення від 05 серпня 2025 року (справа № 711/171/24) 
Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Враховуючи вищенаведене, оскаржувану ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, тобто такою, що відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України, а допущене судом апеляційної інстанції порушення є істотними, яке перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване судові рішення, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
Також, згідно з положеннями ст. 22 КПКУкраїни кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно з приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, що є важливою гарантією права на справедливий суд.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно в повному обсязі ретельно перевірити та проаналізувати всі доводи апеляційної скарги прокурора, з урахуванням доводів касаційної скарги, усунути порушення, безпосередньо дослідити та дати обґрунтовану оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненням прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3