ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року
м. Київ

cправа № 921/16/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Краснов Є. В., Могил С. К.,
секретар судового засідання Зайченко О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 (колегія суддів: Якімець Г. Г. - головуючий, Бойко С. М., Бонк Т. Б.) та рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025 (суддя Шумський І. П.)
за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації
до Тернопільської міської ради,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України;
2) Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 3) Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області;
4) Тернопільська регіональна філія Державного підприємства Центр державного земельного кадастру,
про витребування земельної ділянки,
за участю:
прокурора: Набок Ю. В. (посвідчення)
позивача: Самолук Т. М. (самопредставництво)
відповідача: Друзюк Р. М. (самопредставництво), Голик Л. Р. (самопредставництво)
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
1.1 Керівник Тернопільської окружної прокуратури звернувся до господарського суду з позовом, заявленим в інтересах держави в особі позивача - Тернопільської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації, до відповідача - Тернопільської міської ради про витребування у власність держави в особі Тернопільської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації, з незаконного володіння Тернопільської міської ради земельної ділянки кадастровий номер 6122685400:01:001:0053, площею 10,74 га.
1.2 Позов мотивований з посиланнями на статті 20, 46-1, 84, 117, 122, 149 Земельного кодексу та норми Закону України "Про природно-заповідний фонд України". Прокурор зазначив, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.12.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності" незаконно передано у комунальну власність спірну земельну ділянку, яка відноситься до земель природно-заповідного фонду, та незаконно змінено її цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1 За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025, у позові відмовлено.
2.2 Суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зокрема, зазначив, що сформована та зареєстрована за відповідачем на праві комунальної власності земельна ділянка 6122685400:01:001:0053 площею 10,74 га належить до природно-заповідного фонду, власником якої є держава. Однак відмовив у задоволенні позову з підстав обрання неефективного способу захисту.
3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1 У касаційній скарзі перший заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
3.2 На обґрунтування касаційної скарги відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що суди, застосовуючи неправильно статті 43, 44, 150, частину 2 статті 84, частину 1 статті 17, частину 5 статті 122, 149, 152 Земельного кодексу України, статті 3, 7, 25 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", статті 12, 16, 391 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та порушуючи статті 2, 5, частину 5 статті 310, частину 1 статті 316 ГПК України, не врахували висновків, викладених у постановах:
- Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, в яких наголошено, що посилання суду на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог;
- Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 та інших, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 04.02.2020, 05.02.2020, 26.02.2020 за результатами розгляду справ №№ 911/3897/17, 911/3523/17, 911/3738/17, 911/2325/18, 911/3315/17, 911/3150/17, 911/3310/17, 911/3574/17, 911/3148/17, 911/3577/17, 911/3311/17, 911/3579/17, відповідно до яких, згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм;
- Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини 5 статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально;
- Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 179/36/22. У вказаній справі суди встановили, що спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду (розташована в межах об`єктів та територій ландшафтного заказника "Приорільський"), а відтак ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало права розпоряджатися спірною земельною ділянкою та про незаконність фактичної зміни цільового призначення такої ділянки як земель сільськогосподарського призначення. З метою захисту порушеного права держави прокурор пред`явив у тому числі вимогу про витребування земельної ділянки. Суд прийшов до переконання, що цю вимогу прокурора слід розглядати як вимогу про повернення цієї земельної ділянки державі;
- Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії.
3.3 Крім того, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України), а саме щодо застосування статті 2, частин 1, 2 статті 5 ГПК України в контексті права суду на підставі установлених обставин, надати позовній вимозі належну інтерпретацію для своєчасного вирішення судової справи, з дотриманням принципу процесуальної економії та захисту порушених прав; застосування статті 2, частин 1, 2 статті 5 ГПК України в поєднанні з пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з метою встановлення відповідності критерію "ефективність застосованого способу захисту" відновлення права держави в особі уповноваженого суб`єкта владних повноважень на земельну ділянку природно-заповідного фонду шляхом повернення спірної земельної ділянки природно-заповідного фонду належному власнику - державі в особі Тернопільської обласної військової (державної) адміністрації проведенням державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку на підставі відповідного рішення суду.
3.4 У відзивах Тернопільська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області просять залишити касаційну скаргу без задоволення. Зокрема міськрада вказує на законності оскаржених судових рішеннях, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. При цьому Держгеокадастр загалом не погоджується із заявленим позовом з тих підстав, що цей заказник створений без вилучення у власників і користувачів земельних ділянок, а в матеріалах справи відсутнє рішення відповідного органу щодо віднесення земель гідрологічного заказника до такої категорії земель як землі природо-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.
3.5 18.02.2026 Тернопільська міська рада подала заперечення, в яких просить не враховувати відзив Держгеокадастру з тих підстав, що останній фактично не погоджується із встановленими обставинами цієї справи судами попередніх інстанцій.
4. Мотивувальна частина
4.1 Суди встановили, що постановою Ради Міністрів Української РСР від 25.02.1980 № 132 "Про доповнення переліку державних заказників Української РСР" створено державний заказник "Серетський" (місце знаходження: Тернопільський район, с. Верхній Іванів, Зборівський район, с. Чернихів; коротка характеристика державного заказника: система боліт на р. Серет у верхів`ї Тернопільського водосховища, яка є регулятором його водного режиму, притулком і місцем розмноження багатьох видів водоплавних і болотних птахів, підприємства, організації заказника (га), установи, у віданні яких знаходяться державні заказники: Тернопільський район, колгоспи: "Перше Травня" - 147 га, ім. Леніна - 174 га, Зборівський район, колгоспи: "17 вересня" - 325 га, "Світанок" - 540 га).
4.2 Пунктом 2 постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.12.1983 № 495 "Про доповнення переліку державних заказників Української РСР" погоджено з пропозицією Тернопільського облвиконкому, погодженою з Міністерством сільського господарства УРСР і Державним комітетом УРСР по охороні природи, про часткову зміну меж Серетського державного заказника відповідно до рішення облвиконкому від 23.08.1982 № 425.
4.3 Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 584 "Про зміну деяких рішень Уряду України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про природно-заповідний фонд України" заказник "Серетський" затверджений як об`єкт природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.
4.4 Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 21.08.2012 № 415 затверджено Положення про гідрологічний заказник загальнодержавного значення "Серетський".
4.5 Згідно з пунктами 1.2, 1.3 цього Положення заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення й використання. Заказник загальною площею 1192 га розташований у межах заплави р. Серет та р. Лопушанка від с. Плотича Тернопільського району до с. Носівці Зборівського району у віданні Івачеводолішнівської (39,5 га), Великоглибочецької (138,6 га), Плотицької (93,9 га) сільських рад, комунального підприємства "Тернопільводоканал" (0,3 га) Тернопільського району, Чернихівської (266,7 га), Малашівської (501,9 га), Городищевської (64,04 га), Кобзарівської (62,1 га) сільських рад, приватного підприємця Бігуна Богдана Костянтиновича (24,96 га) Зборівського району Тернопільської області (далі - землекористувачі).
4.6 Відповідно до пункту 1.4 наведеного Положення земельна ділянка, якій надано статус Заказника, не вилучається з користування землекористувачів, які здійснюють у його межах свою діяльність згідно з цим Положенням.
4.7 Також Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.07.2021 № 493 затверджено оновлене Положення про гідрологічний заказник загальнодержавного значення "Серетський", відповідно до пункту 1.2 якого заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення й використання.
4.8 Заказник загальною площею 1192 га розташований у межах заплави р. Серет та р. Лопушанка від с. Плотича Тернопільського району до с. Носівці Тернопільської області, на території Білецької сільської ради (301,6 га), у тому числі 0,3 га - у постійному користуванні комунального підприємства "Тернопільводоканал" та Тернопільської міської ради (890,4 га), у тому числі 24,86 га в оренді у фізичної особи-підприємця Бігуна Богдана Костянтиновича, які здійснюють свої повноваження та діяльність на території Заказника згідно з цим Положенням (пункт 1.3 Положення).
4.9 Територія Заказника розташована у межах об`єкту Смарагдової Мережі Європи - "Seretskyi" площею 6489 га ("Серетський", UA 0000189).
4.10 Згідно з пунктом 1.4 Положення земельна ділянка, якій надано статус Заказника, не вилучається у власників або користувачів.
4.11 Постановою Верховного Суду від 03.12.2024 цю справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що суди не з`ясовували обставин стосовно визначення меж заказника "Серетський" у натурі відповідно до проєкту його створення відповідно до частини 4 статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та Положення про заказник та обставини щодо наявності/відсутності у Державному земельному кадастрі відомостей про межі цього заказника та обмежень у використанні таких земель на час здійснення інвентаризаційних заходів та внесення Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області за наслідками інвентаризації земель до Державного земельного кадастру відомостей про спірну земельну ділянку як землі сільськогосподарського призначення і передачі її Тернопільській міській раді у комунальну власність, а також віднесення спірної земельної ділянки до відповідної категорії земель і наявність у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повноважень на розпорядження такою земельною ділянкою.
4.12 Також під час розгляду справи суди не надали належної оцінки доводам Тернопільської міської ради стосовно того, що спірна земельна ділянка перебуває під охороною Тернопільської міської ради згідно з охоронним зобов`язанням, а з військовою адміністрацією відповідно до вимог статті 26 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", як з власником чи користувачем земель заказника "Серетський", не було укладено охоронного зобов`язання. Тернопільською міською радою як органом місцевого самоврядування та одним із користувачів заказника "Серетський" забезпечується дотримання норм міжнародного та національного права, природоохоронного режиму території, вживаються заходи для здійснення національної політики охорони дикої флори, дикої фауни та природних середовищ, що підтверджується охоронним зобов`язанням, укладеним 27.08.2021, відповідно до якого Тернопільською обласною державною адміністрацією передано Тернопільській міській раді під охорону частину території заказника "Серетський" площею 865,44 га у порядку встановленому частиною 4 статті 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".
4.13 При цьому Верховний Суд у цій постанові зазначив про те, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою доводи відповідача у справі про обрання прокурором неналежного способу захисту.
4.14 За результатами нового розгляду справи суди встановили перебування спірної земельної ділянки площею 10,74 га кадастровий номер 6122685400:01:001:0053 в межах гідрологічного заказника "Серетський" та в межах території об`єкта Смарагдової мережі Європи "Seretskyi" площею 6489 га ("Серетський", UA0000189). Зокрема, наведене підтверджується: копіями картосхем заказника як у межах Малашовецької сільської ради, так і проектовану межу заказника у межах земель колгоспу "17 вересня" станом на 1980 рік (листи Управління екології та природних ресурсів ТОВА від 18.08.2022 № 04.2/909 та від 18.08.2022 № 04.2/908), які є частиною матеріалів/проєкту створення заказника; листом Міндовкілля від 21.09.2022 № 25/2-121/12655-22; даними офіційного сайту ради Європи: https://www.coe.int/en/web/bern-convention/emerald-viever; висновком експерта № 669/22-22 від 06.09.2022, за результатами проведення земельно-технічної експертизи в рамках кримінального провадження; листом ДП "Центр державного земельного кадастру" від 14.09.2022 № 3/1314; листами Управління екології та природних ресурсів Тернопільської ОВА від 28.11.2024, № 02.2/442 від 28.02.2025.
4.15 Суди встановили, що наявні у матеріалах справи охоронні зобов`язання є лише додатковим доказом того, що спірна земельна ділянка належить до природно-заповідного фонду. Відповідно до їх змісту, починаючи з 1980 року Колгоспу "17 Вересня", з 1996 року - Колективному сільськогосподарському підприємству "Дніпро" та Рибцеху "Залізці" Тернопільського облрибкомбінату, з 2006 року - Малашівській сільській раді, а з 2021 року - Тернопільській міській раді, передавались під охорону території, які входять до складу Гідрологічного заказника загальнодержавного значення "Серетський" площею 1192,0 га. Останнє охоронне зобов`язання № 50/03 від 27.08.2021 оформлене між Тернопільською обласною державною адміністрацією та Тернопільською міською радою, що відповідає приписам статей 26, 53 ЗУ "Про природно-заповідний фонд України". Суди зазначили, що таке охоронне зобов`язання жодним чином не вказує про перебування переданої під охорону земельної ділянки природно-заповідного фонду саме у власності того, кому така земельна ділянка передана під охорону.
4.16 Також судами встановлено та це не заперечувалося учасниками справи, що межі Гідрологічного заказника загальнодержавного значення "Серетський" не визначені в натурі та не внесені до Державного земельного кадастру.
4.17 При цьому суди встановили також те, що затверджені у жовтні 2024 року розпорядженнями Тернопільської ОДА (ОВА) чотири технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення державної власності стосуються формування на підставі них несформованих раніше земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, тобто тих, які раніше не були сформовані. Наявність окремих чотирьох таких технічних документацій зумовлена тим, що Гідрологічний заказник загальнодержавного значення "Серетський" розташований на території декількох адміністративно-територіальних одиниць в межах Тернопільської міської територіальної громади та структурою індексних кадастрових карт (планів). Тому відомості про ці земельні ділянки природно-заповідного фонду внесені окремо, в залежності від їх приналежності до певної адміністративно-територіальної одиниці.
4.18 Управління екології та природних ресурсів Тернопільської обласної військової адміністрації у листі від 28.02.2025 № 02.2/442, адресованому Тернопільській обласній прокуратурі, зазначило, що при розробленні технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель проінвентаризовано частину земель природно-заповідного фонду у межах території заказника та сформовано земельні ділянки, які не були раніше внесені до Державного земельного кадастру. Тому затверджені розпорядженнями Тернопільської ОВА у жовтні 2024 року технічні документації стосуються не всіх земельних ділянок природно-заповідного фонду.
4.19 Суди зазначили, що земельні ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення віднесені до земель державної форми власності.
4.20 Отже, на підставі наявних у цій справі доказів суди попередніх інстанцій встановили, що сформована та зареєстрована за відповідачем на праві комунальної власності земельна ділянка площею 10,74 га кадастровий номер 6122685400:01:001:0053 знаходиться в межах Гідрологічного заказника "Серетський" та в межах території об`єкта Смарагдової мережі Європи "Seretskyi" ("Серетський", UA0000189), належить до земель природно-заповідного фонду, а її розпорядником є позивач у справі. При цьому зазначили, що до внесення відомостей про межі об`єкта природно-заповідного фонду до ДЗК такі визначаються відповідно до матеріалів створення/проєктів створення, що відповідає вимогам статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд". Незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 910/2323/18).
4.21 Водночас згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.12.2020 № 41-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" вирішено: передати Тернопільській міській раді (Тернопільській міській територіальній громаді) Тернопільського району Тернопільської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 513,7741 га, які розташовані на території колишніх Кобзарівської, Курівецької, Городищенської, Малашовецької, Чернихівської сільської ради (колишнього Зборівського району), Тернопільської міської ради Тернопільського району, згідно додатку; укласти з Тернопільською міською радою (Тернопільською міською територіальною громадою) Тернопільського району Тернопільської області акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної в комунальну власність; право комунальної власності земельних ділянок виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; перехід права власності не припиняє встановлених обмежень та обтяжень на земельні ділянки.
4.22 Додатком до наказу від 09.12.2020 № 41-ОТГ передбачено, зокрема, місце розташування земельної ділянки (район, рада): Малашовецька сільська рада Зборівського району, кадастровий номер земельної ділянки: 6122685400:01:001:0053, площа (га): 10,74, цільове призначення земельної ділянки (код, назва): 18.00 Землі загального користування; відомості про обтяження речових прав: відсутні, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: відсутні.
4.23 09.12.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Тернопільською міською радою складено Акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, згідно з пунктом 1 якого Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.12.2020 № 41-ОТГ передає із державної власності, а Тернопільська міська рада (Тернопільська міська ТГ) Тернопільського району приймає у комунальну власність Тернопільської міської ради (Тернопільської міської ТГ) 71 земельну ділянку загальною площею 513,7741 га згідно з додатком, що є невід`ємною частиною цього акту; згідно з пунктом 2 акта останній разом із наказом ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.12.2020 № 41-ОТГ є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на вказані у додатку земельні ділянки Тернопільською міською радою (Тернопільською міською ТГ) Тернопільського району.
4.24 У додатку до Акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09.12.2020 передбачено, зокрема, місце розташування земельної ділянки (район, рада): Малашовецька сільська рада Зборівського району, кадастровий номер земельної ділянки: 6122685400:01:001:0053, площа(га): 10,74 цільове призначення земельної ділянки (код, назва): 18.00 Землі загального користування; відомості про обтяження речових прав: відсутні, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: відсутні.
4.25 05.03.2021 Тернопільською міською радою прийнято рішення № 8/4/165 "Про погодження прийняття в комунальну власність земельних ділянок Тернопільської міської територіальної громади", яким вирішено: погодити прийняття в комунальну власність Тернопільської міської територіальної громади земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 513,7741 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Кобзарівської, Курівецької, Городищенської, Малашовецької та Чернихівської сільських рад Зборівського району та Тернопільської міської ради, згідно з додатком (додається); виконавчому комітету Тернопільської міської ради в двомісячний термін забезпечити оформлення права комунальної власності на земельні ділянки відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
4.26 Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 318804827 від 26.12.2022) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.06.2022 державним реєстратором Сливка Віталієм Івановичем, Тернопільська міська рада, Тернопільська обл., проведено державну реєстрацію права комунальної власності за Тернопільською міською радою на земельну ділянку, кадастровий номер 6122685400:01:001:053, площею 10,74 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2398653161226. Номер запису про право власності/довірчої власності: 42780444. Підстава державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 8/4/165, видане 05.03.2021, видавник: Тернопільська міська рада; наказ, з додатками, серія та номер: 41-ОТГ, виданий 09.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області; акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (з додатками), серія та номер: б/н, виданий 09.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Тернопільської міської ради.
4.27 Земельній ділянці площею 10,74 га присвоєно кадастровий номер 6122685400:01:001:0053 та така зареєстрована в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав. Відповідно до даних останнього, земельна ділянка зареєстрована на праві комунальної власності за Тернопільською міською радою з цільовим призначенням категорія землі сільськогосподарського призначення.
4.28 Відповідно до інформації з Секретаріату Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 20985/0/2-22 (наданої на запит окружної прокуратури № 7350 вих-22 від 03.10.2022) Кабінетом Міністрів України рішення про зміни меж чи передачі земельної ділянки кадастровий номер 6122685400:01:001:0053 у комунальну власність не приймалися.
4.29 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області у листі від 28.09.2022 № 10-19-0.51-2494/2-22 зазначило, що постанови чи розпорядження Кабінету Міністрів України по зміні цільового зокрема земельної ділянки кадастровий номер 6122685400:01:01:0053, в Головному управлінні на дату передачі її до земель комунальної власності відсутні. Дана земельна ділянка відносилась до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (18.00 Землі загального користування).
4.30 Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданого на запит Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2022 за кодом 192203427232 станом на 19.09.2022 Тернопільська міська рада, ідентифікаційний код 34334305 є правонаступником Малашовецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04392416.
4.31 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.32 У цій справі з урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі, спірним є питання лише щодо обраного способу захисту порушеного права та, відповідно, можливості/неможливості задоволення цього позову.
4.33 Суди попередніх інстанцій встановили, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах Гідрологічного заказника "Серетський" та в межах території об`єкта Смарагдової мережі Європи "Seretskyi" ("Серетський", UA0000189), належить до земель природно-заповідного фонду, а її розпорядником є позивач у справі. Водночас право власності на цю земельну ділянку зареєстровано за відповідачем.
4.34 За змістом статті 317 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливає місцезнаходження майна.
4.35 Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
4.36 Вирішуючи питання про передачу спірної у даній справі земельної ділянки до земель комунальної власності Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області виходило із того, що відомості про обтяження речових прав на цю земельну ділянку відсутні.
4.37 Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України ?Про природно-заповідний фонд України? до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
4.38 Отже, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області передаючи земельну ділянку у комунальну власність діяло не у відповідності до положень вказаного Закону, та не маючи повноважень розпоряджатися земельною ділянкою від імені власника прийняло відповідний наказ та підписало акт прийому-передачі земельної ділянки.
4.39 Відповідно до висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має (пункт 6.30).
4.40 Враховуючи викладене, відсутні правові підстави вважати, що спірна земельна ділянка вибула із державної власності.
4.41 Відповідно частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
4.42 Так, судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у справі № 922/82/20, у постанові від 18.09.2025 зазначила про те, що законодавець у частині 1 статті 321 ЦК України закріпив норму, відповідно до якої право власності є непорушним. Непорушність права власності є конституційним принципом, закріпленим у статті 41 Основного Закону, а також в статтях 39, 326 ЦК України, в положеннях статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
4.43 Зміст права власності розкриває стаття 317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Тобто зміст права власності становить "тріаду" повноважень, а саме: право володіння "jus possidendi", право користування "jus utendi" і право розпорядження "jus abutendi".
4.44 Право володіння - це правомочність власника, яка полягає в тому, що власник має право фактично володіти своєю річчю, тобто реальну можливість здійснення безпосереднього володарювання над нею. Цю правомочність власник може здійснювати не лише одноособово, а й передавати право володіння іншим особам, зберігаючи при цьому право власності на річ. Право користування полягає в тому, що власник має право вилучити з речі її корисні якості, одержувати доходи і прирощення від неї. Власник вправі відступити право користування іншим особам, зберігаючи за собою право власності. Право розпорядження - в тому, що власник може визначити правову долю речі, тобто відчужувати усіма дозволеними способами на користь інших осіб тощо. Здійснення права розпорядження річчю не повинне суперечити закону. Здійснення цієї правомочності власник може передати іншим особам.
4.45 Отже, право власності - це основне речове право, зміст якого складають повноваження (права) власника щодо володіння, користування і розпорядження належним йому майном, і таке право належить також державі. Тобто державі як власнику майна належить повноваження щодо володіння, користування та розпорядження належним їй майном, яке вона здійснює через відповідний уповноважений орган. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими її учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Держава в особі відповідного органу як власник відповідного майна вправі приймати рішення щодо такого майна, а отже, і здійснювати захист свого права власності у випадку його порушення. Обмеження такого права на захист є недопустимим.
4.46 За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині 2 статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті).
4.47 За положенням частин 1 та 2 статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
4.48 Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
4.49 У цьому випадку помилкова з огляду на обставини справи юридична кваліфікація позивачем позовної вимоги про витребування спірної земельної ділянки природно-заповідного фонду як вимоги, до якої слід застосувати приписи статті 387 ЦК України, а також формальна відмова судів попередніх інстанцій у позові через обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права, призвела до неправильного вирішення справи. Проте така помилка кваліфікації може бути виправлена Верховним Судом, котрий має повноваження ухвалити своє рішення на підставі здійсненої оцінки судами першої та апеляційної інстанції доказів у справі.
4.50 Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.58)). З огляду на вказане Верховний Суд не обмежений посиланнями на норми права, зазначеними у позовній заяві та в інших письмових заявах учасників справи.
4.51 Суд апеляційної інстанції розглядаючи апеляційну скаргу у справі, що переглядається у касаційному порядку, звернув увагу апелянта на те, що у спірному випадку має місце не лише посилання прокурора на інші норми права, а саме формулювання прокурором позовної вимоги викладено таким чином, що задоволення останньої не призведе до відновлення порушеного права; віндикаційний позов у таких категоріях справ є неналежним способом захисту.
4.52 Верховний Суд зазначає, що оскільки зміст права власності становить "тріаду" повноважень, а саме: право володіння "jus possidendi", право користування "jus utendi" і право розпорядження "jus abutendi", віндикаційний позов спрямований на відновлення таких правомочностей власника, що враховуючи вищевикладене не виключає у спірних правовідносинах відновлення із наведеної "тріади" тієї частини прав, які порушуються чи оспорюються відповідачем, що не суперечить загальним положенням процесуального законодавства про можливість часткового задоволення позовних вимог.
4.53 У спірних правовідносинах у даній справі вбачається, що суд у межах розгляду заявленого позову не позбавлений можливості захистити ті права, які були порушенні, обмежившись частковим задоволенням позову.
4.54 Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки, незважаючи на державну реєстрацію права комунальної власності на цю ділянку, володіння та розпорядження останньою держава як власник не втратила. Водночас, установивши, що мета цього позову спрямована на усунення перешкод щодо користування держави, яка не втратила володіння та розпорядження спірною земельною ділянкою, Верховний Суд розглядає вимогу про її витребування як вимогу про повернення земельної ділянки за правилами негаторного позову на підставі статті 391 ЦК України.
4.55 Подібні за змістом правові висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц (пункти 7.48 - 7.50), на яку у касаційній скарзі посилається прокурор.
4.56 При цьому як обґрунтовано посилається скаржник у касаційній скарзі та безпідставно відхилив ці доводи суд апеляційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц щодо спору стосовно земельної ділянки природо-заповідного фонду зазначила про те, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. У цій справі позов також було заявлено, зокрема, про витребування цієї земельної ділянки і як вказала Велика Палата Верховного Суду за обставинами справи мета позивача була спрямована на усунення перешкод власникові (територіальній громаді міста Полтави), який не втратив володіння специфічним об`єктом цивільних відносин (земельною ділянкою на території об`єкта природно-заповідного фонду). З цих підстав Велика Палата Верховного Суду розглянула вимогу витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку як вимогу про повернення цієї земельної ділянки територіальній громаді за правилами негаторного позову.
4.57 Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю та ухвалити нове рішення, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 308 ГПК України.
4.58 За положенням частини 1 статті 311 ГПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
4.59 За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені судові рішення підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, а саме за правилами негаторності. При цьому колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для формування висновку Верховного Суду у цій справі щодо застосування наведених скаржником норм права з огляду на те, що Верховний Суд вже сформував практику щодо застосування норм права, яка є загальною, натомість суди попередніх інстанцій наведеного не врахували. З цих підстав касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
4.60 Згідно з приписами частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
4.61 З огляду на це з відповідача на користь прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025 у розмірі 9427,80 грн. При цьому понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за оскарження рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.12.2023 покладаються на відповідача.
4.62 Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України видачу наказу має здійснити суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 311, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури у справі № 921/16/23 задовольнити частково.
Постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2025 скасувати в частині та ухвалити нове рішення у цій частині, позов задовольнити частково.
Повернути державі в особі Тернопільської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Тернопільської обласної військової адміністрації, земельну ділянку кадастровий номер 6122685400:01:001:0053, площею 10,74 га, а в решті - залишити без змін.
Стягнути з Тернопільської міської ради (код ЄДРПОУ 34334305) на користь Тернопільської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910098) 9427 (дев`ять тисяч чотириста двадцять сім) грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Є. В. Краснов
С. К. Могил