УХВАЛА
16 березня 2026 року
м. Київ

справа № 371/561/21
провадження № 51-936ск25 

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у кримінальному провадженні стосовно нього,

встановив:

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті. 

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій стосовно нього та просить їх скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.Вважає, що наявні в матеріалах справи докази не доводять його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, а його дії необхідно перекваліфікувати на ст. 124 цього Кодексу. У касаційній скарзі засуджений оспорюєфактичні обставини справи, аналізує докази у справі та стверджує про те, що суди неправильно оцінили їх. 

Засудженому необхідно взяти до уваги, що перевірка достовірності того чи іншого доказу та неповнота судового розгляду не є предметом касаційного розгляду. 

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій. 

Пунктом 4 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Суд касаційної інстанції не вправі скасовувати судові рішення з інших підстав, зокрема з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження про що вказує засуджений у скарзі. 

Разом з цим, у скарзі не наведено обґрунтувань, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, які порушення допустили суди попередніх інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість прийнятих рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування оскаржуваних рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу. 

Крім того, засуджений не конкретизує, які порушення допустив апеляційний суд з урахуванням приписів статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких цей суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на доводи, наведені в ній. Тому посилаючись в касаційній на недотримання вимог ст. 419 цього Кодексу засудженому необхідно вказати, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту залишилися поза увагою суду або не отримали будь-якої перевірки. 

Суд звертає увагу, що у касаційній скарзі є посилається на те, що апеляційний суд безпідставно повторно не дослідив докази у справі, однак необхідно врахувати, що відповідно до приписів ст. 404 КПК повторне дослідження доказів є обов`язком апеляційного суду лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Власне факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів. 

Таким чином, з урахуванням викладеного засудженому необхідно конкретно вказати, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій і чому оскаржувані рішення не відповідають кримінальному або кримінально процесуальному законам та належно систематизувати й обґрунтувати викладені у касаційній скарзі доводи.

Засудженому потрібно взяти до уваги, що встановлені Судом недоліки, необхідно усунути шляхом подачі касаційної скарги в новій редакції. 

Оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає приписам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засуджений повинен підтвердити, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду). 

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у кримінальному провадженні стосовно нього, залишити без руху і надати для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали. 

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3