УХВАЛА

12 лютого 2026 року
м. Київ

справа №500/5902/25
адміністративне провадження №К/990/3624/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Когут Іванна Юріївна, на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах якого діє Когут Іванна Юріївна, звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 31.12.2022, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та з 01.01.2023 по 20.05.2023, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого грошового забезпечення за 2022 рік в сумі 87846,47 грн та за 2023 рік - в сумі 93851,02 грн, всього 181 697,49 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 20.05.2023, у якій вказати причини поважності пропуску цього строку, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 визнано неповажними підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у частині позовних вимог з 19.07.2022 по 20.05.2023, повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Когут І.Ю., на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 про повернення позовної заяви (в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 20.05.2023) у справі № 500/5902/25 залишено без задоволення, а ухвалу суду без змін. 
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Когут І.Ю., звернувся через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Враховуючи те, що скаржник оскаржує ухвалу суду першої інстанції, після її перегляду в апеляційному порядку, про повернення позовної заяви щодо позовних вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, зазначену в частині другій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Водночас скаржник, не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для повернення позову в означеній частині позовних вимог, належним чином не обґрунтовує неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм права.
Касатор наводить доводи про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 233 КЗпП України та не застосували норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 04.04.2025 у справі 380/3598/24, від 11.07.2024 у справі № 990/156/23, від 25.09.2025 у справі № 340/1472/25, від 01.10.2025 у справі № 580/11545/24 щодо визначення строку звернення до суду, що пов`язано з обізнаністю особи про порушення своїх прав. 
Водночас, скаржник не визначає, яку саме норму права (частину статті 233 КЗпП України) було неправильно застосовано судами попередніх інстанцій у цій справі № 500/5902/25.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Разом із цим, частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Отже, за змістом частини другої статті 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник може звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
У касаційній скарзі вказано, що ОСОБА_2 проходить військову службу та долучено копію довідки від 01.01.2026 № 1 про те, що скаржник перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 , про порушення своїх прав щодо виплати грошового забезпечення за спірний період дізнався із відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2025 № 1924 та довідки № 1077 від 16.07.2025 та 12.10.2025 звернуся до суду із цим позовом (у тримісячний строк з дня коли набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум).
За таких обставин касаційна скарга потребує уточнень щодо обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, позаяк частиною першою статті 233 КЗпП України врегульовано питання строку звернення до суду саме щодо вирішення трудового спору і початок такого строку пов`язано із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Разом з тим частиною другою статті 233 КЗпП України визначено строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, тож початок такого строку пов`язано із днем одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. 
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущення судами першої та апеляційної інстанцій неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку звернення до суду із касаційною скаргою. На обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник посилається на те, що останнім днем на касаційне оскарження ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2025 є 22.01.2026, касаційну скаргу було сформовано в підсистемі «Електронний суд» 22.01.2026, проте через тривалі відключення електроенергії та відсутність Інтернет-зв`язку у АДРЕСА_1 (за місцем служби скаржника), скаргу вдалося відправити лише о 03:00 23.01.2026.
На підтвердження своїх доводів касатор долучив копію довідки Військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2026 № 1 про перебування на військовій службі за контрактом з 17.05.2024 по теперішній час, роздруківку графіка відключень світла у Вінницькій області 21 та 22.01.2026, відомості з підсистеми «Електронний суд» надані скаржником у вигляді знімку екрана про формування електронного документа «касаційна скарга ОСОБА_2 » 22.01.2026. 
Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження суд виходить з наступного.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З урахуванням вказаних у клопотанні причин пропуску строку звернення до суду із касаційною скаргою, які пов`язані із технічними перешкодами (відключення електроенергії, перебої у роботі мережі «Інтернет»), на підтвердження яких скаржником долучено відповідні документи, а також з урахуванням нетривалості пропущеного строку, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин такого пропуску та наявність підстав для його поновлення. 
На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 330, статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Визнати поважними підстави пропуску ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Когут Іванна Юріївна, строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 500/5902/25, поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Когут Іванна Юріївна, на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
1) уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущеня судами першої та апеляційної інстанцій неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк ,
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду