ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року
м. Київ
справа № 752/12813/19
провадження № 61-803св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV),
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Желепи О. В., Соколової В. В., від 12 листопада 2025 року, і ухвалив таку постанову.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Інтернет Інвест», ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) про спростування поширених засобами масової інформації недостовірних відомостей.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року на перехресті вул. П. Григоренка та вул. Тепловозної у м. Києві сталася 
ДТП за участю автомобілів Mercedes (яким керував він), KIA та Газель. Того ж дня у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_4» ведучі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поширили щодо нього недостовірну та упереджену інформацію.
3.  ОСОБА_2 , коментуючи сюжет, у стверджувальній формі заявив: «...таранить машини і перевертається на дах, бойовики на столичних дорогах, за кермом адвокат, копи кажуть «п`яний». Вказує, що наведене не відповідає дійсності, оскільки поліцейські в сюжеті говорили лише про «ознаки сп`яніння», а не про те, що позивач був п`яний.
4. Далі ОСОБА_2 стверджував: «…чорний мерседес просто на дорозі так вихляв, що не лише протаранив дві попутні машини, а і сам опинився на даху, водій ледве виліз з залізного коня, і що ви думаєте, на ньому жодної подряпини, в чому ж секрет, здогадайтеся з першого разу, свідки і навіть копи кажуть «був п`яний».
5. Позивач зазначав, що дійсно має статус адвоката, однак інформація подана в сюжеті явно у негативній та образливій формі. Крім того, ведучий образливо назвав його «каскадером безумцем», що свідчить про очевидний намір принизити його.
6.  ОСОБА_3 на початку сюжету заявила, що автомобіль позивача «…навіть не перевищуючи швидкості, різко перелаштовувався з лівої смуги в праву, спершу таранить позашляховик, потім попутні газелі і зрештою сам перевертається на власний дах..», хоча ця інформація не відповідає фактичним обставинам.
7. Також ОСОБА_3 стверджувала, що він не отримав травм, хоча його забрала карета швидкої допомоги, а після ДТП у лікарні діагностували закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, гостру реакцію на стрес.
8. Такі дії відповідачів, на переконання позивача, мають ознаки поширення недостовірної інформації у значенні статті 277 ЦК України, оскільки повідомлені відомості не відповідають дійсності, викладені в образливій формі, порушують право на повагу до честі, гідності та ділової репутації.
9. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив:
- визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5), що транслювалась в ефірі телевізійного каналу «ICTV» та розміщена на теперішній час в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 
- зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Інтернет Інвест» протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, надати ефірний час та у той саме спосіб спростувати недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5), що транслювалась в ефірі телевізійного каналу «ICTV» та розміщена на теперішній час в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
- зобов`язати ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, надати ефірний час та/або розмістити на сайті ictv.ua інформацію про спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5), що транслювалась в ефірі телевізійного каналу «ICTV» та розміщена на теперішній час в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
10. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді ОСОБА_4 від 21 квітня 2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10 червня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
11. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5), що транслювалась в ефірі телевізійного каналу «ICTV».
12. Зобов`язано ТОВ «Міжнародна Комерційна Телерадіокомпанія» (ICTV) протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, надати ефірний час та/або розмістити на сайті ictv.ua інформацію про спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5), що транслювалась в ефірі телевізійного каналу «ICTV».
13. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.
14. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поширена інформація містила твердження про перебування позивача у стані сп`яніння та про те, що позивач «таранить машини» та «..навіть не перевищуючи швидкості, різко перелаштовується з лівої смуги у праву, спершу таранить позашляховик, потім попутні газель і зрештою сам перевертається на власний дах..».
15. Поширена відповідачами інформація не була підтверджена ними під час розгляду справи, зокрема, суду не надано доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення чи його перебування у стані алкогольного сп`яніння.
16. Тобто, відповідачами не доведено, що поширена ними інформація є достовірною.
17. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформації, що розміщена в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та у зобов`язанні відповідачів протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, надати ефірний час та у той саме спосіб спростувати недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , що розміщена в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 оскільки на теперішній час така інформація на зазначеному сайті відсутня.
Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції 
18. Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV), подану адвокатом Бабенком А. І., задоволено частково.
19. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 21 квітня 2025 року в оскарженій частині скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) про спростування поширених засобом масової інформації недостовірних відомостей відмовлено.
20. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.
21. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у цій справі позивачем не конкретизовано, яку саме інформацію він просить визнати недостовірною, що унеможливлює надати оцінку такій інформації на відповідність її дійсності. Також позивачем не визначено спосіб спростування такої інформації. Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та зробив помилковий висновок про задоволення вимог позивача до ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV), що є підставою для скасування рішення суду в цій частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Узагальнені доводи касаційних скарг 
22. 18 січня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року і залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 21 квітня 2025 року.
23. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі 
№ 129/1033/13-ц, від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
24. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції допустив істотні помилки у застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. У матеріалах справи чітко наведені конкретні фрази ведучих («п`яний», «таранить машини», «бойовики на дорогах», тощо), ці фрази були предметом дослідження судом першої інстанції. Тому суд апеляційної інстанції фактично висунув надмірні критерії до формалізації позовних вимог, які не передбачені статтею 277 ЦК України.
25. Заявник зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою зміст позовних вимог та фактичні обставини, зосередившись лише на формальній відсутності деталізації у прохальній частині вимог позову.
26.  Заявник вважає, що апеляційний суд не надав належної оцінки факту поширення інформації, характеру висловлювань (фактичні твердження чи оціночні судження), не надав оцінку твердженням про «алкогольне сп`яніння», що є порушенням вимог статті 263 ЦПК України щодо повноти та вмотивованості судового рішення.
27. Позивач вважає, що у позовній заяві та своїх поясненнях він прямо навів конкретні фрази та висловлювання, поширені у передачі «Надзвичайні новини» на телеканалі ICTV, зокрема твердження про те, що він: перебував у стані алкогольного сп`яніння («п`яний»); «таранив машини»; поводився агресивно та протиправно; був охарактеризований у принизливому контексті («бойовики на столичних дорогах», «каскадер-безумець» тощо). Саме ці висловлювання оцінювалися судом першої інстанції з точки зору їх фактичного характеру та достовірності, стали підставою для часткового задоволення позову. Отже, твердження апеляційного суду про відсутність конкретизації позовних вимог не відповідає матеріалам справи та є таким, що ґрунтується на вибірковому та формальному підході. Закон не вимагає буквального переліку кожної фрази у резолютивній частині позовних вимог. Стаття 277 ЦК України не встановлює вимоги щодо обов`язкового буквального відтворення кожного спірного поширеного висловлювання у формулюванні позовних вимог. 
28. Заявник також посилається на те, що суд апеляційної інстанції фактично спростував всі доводи апеляційної скарги, правильно встановив фактичні обставини справа, але задовольнив апеляційну скаргу та відмовив у позові виключно з формальних підстав, що є грубим порушенням права особи на судовий захист.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
29. Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 752/12813/19.
30. Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
31. У поданому відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) посилається на те, що апеляційний суд не вдався до «надмірного формалізму», а відновив елементарну процесуальну законність, оскільки предмет спору має визначати позивач, а не суд. Заміна дати у спорі про спростування недостовірної інформації змінює не орфографію, а саму ідентифікацію події, поширення інформації, а отже - предмет доказування, заперечення, строки захисту та зміст зобов`язання. Якщо змінюється дата поширення, змінюється й питання: яка саме інформація оспорюється, чи заявлена щодо цього вимога, чи наявні докази, чи не сплив строк позовної давності. Отже, заміна 03 жовтня 2019 року на ІНФОРМАЦІЯ_8 року не може розглядатися як технічна описка.
32. Згідно з доводами відзиву, апеляційний суд мав право зупинитися на процесуальному порушенні як достатній підставі для відмови у позові до 
ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV). Тому довід касаційної скарги про «неповний розгляд по суті» не спростовує законності постанови апеляційного суду. Факт поширення інформації саме ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) не був безспірно доведений, і ця обставина додатково підтверджує правильність відмови у позові. Жодної інформації про позивача за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6/ не існує і не існувало, що підтверджує відсутність факту поширення інформації ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
33. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року у справі № 753/20119/18 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
34. Згідно з даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі адвокатів, ОСОБА_1. є адвокатом з 26 квітня 2007 року.
35. За даними експертного висновку дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 29 травня 2019 року № 35/2019-ЕВ за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі інтернет убачається, що 20 травня 2019 року проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки за адресою у мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_6/ (id: НОМЕР_2; далі досліджувана веб-сторінка) (роздруківка файлу фіксації, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки, сформованого о 22 год. 33 хв.
36. За результатами дослідження змісту досліджуваної веб-сторінки було установлено, що в її структурі міститься, зокрема, відеопрогравач, який дозволяє переглядати відеоряд із звуковим супроводом з назвою: «Надзвичайні новини 
 ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Оператором Центру компетенції адресного простору мережі інтернет було здійснено відеозапис дій на екрані монітора під час перегляду зазначеного відеоряду на досліджуваній веб-сторінці з 00 хв. 00 сек. по 20 хв. 37 сек., що додається на цифровому носії.
37. Доменне ім`я, яким kriminal.ictv.ua, адресується https://kriminal.ictv.ua/, є субдоменом доменного імені ictv.ua. веб-сайт. Доменне ім`я ictv.ua є приватним доменним іменем другого рівня (не публічним доменом, в якому можлива реєстрація доменних імен).
38. В структурі приватних доменних імен будь-якого рівня не здійснюється реєстрація доменних імен в інтересах третіх осіб, а можуть лише створюватись субдомени для використання в інтересах: реєстранта доменного імені, який також може бути власником веб-сайту, що адресується таким доменним іменем; та/або; власника веб-сайту, що адресується доменним іменем (якщо особа реєстранта не співпадає з особою власника веб-сайту); та/або; власників веб-сторінок (веб-сайтів), що адресуються субдоменом, створеним в межах багатокористувацької платформи (веб-сайту, що адресується доменним іменем).
39. Отже, створення субдомену kriminal.ictv.ua здійснено реєстрантом доменного імені істv.ua.
40. За результатами проведеної перевірки веб-сайту https://kriminal.ictv.ua, що включає досліджувану веб-сторінку, було встановлено наступне:
41. Доменне ім`я: ictv.ua; субдомен: kriminal.ictv.ua; доступність за субдоменом веб-сайту для публічного використання у мережі Інтернет: так; дата та час реєстрації доменного імені: 2002-06-21 00:00:00+03; дата внесення останніх змін щодо зареєстрованого доменного імені: 2019-02-01 13:04:06+02; дата та час завершення строку реєстрації доменного імені: 2020-06-21 07:57:34+03; DNS сервер (-и): adam.ns.cloudflare.com dee.ns.cloudflare.com; Сервер WHOIS: whois.ua; інформація про реєстратора доменного імені: найменування товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» (ідентифікаційний код: 32493292; місцезнаходження: 01042, м. Київ, Новопечерський провулок, буд. 3, корп. 2, оф. 9 фактична адреса (офіс): 01033, Україна, м. Київ, вул. Гайдара, буд. 50-Б, веб-сайт: https://www.imena.ua/, адреса електронної пошти: info@imena.ua support@imena.ua, телефон: +38 (044) 201-01-02, факс: +38 (044) 201-01-00; інформація про реєстранта доменного імені в службі WHOIS: найменування/прізвище, ім`я, по батькові: відомості скриті; адреса місцезнаходження: відомості скриті; адреса електронної пошти: відомості скриті; телефон: відомості скриті, факс: відомості скриті; ІР-адреса(и), якій/яким відповідає доменне ім`я: IPv4: ІНФОРМАЦІЯ_7; IPv6: 2606:4700:20::681b:316a;2606:4700:20::681b:306а; Інформація про хостинг-провайдера: найменування: Cloudflare, Inc.; місцезнаходження: 101 Таунсенд-стріт, Сан-Франциско, Каліфорнія, 94107, США; веб-сайт: https://www.cloudflare.com/; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; телефон: НОМЕР_1 ; Доступність сервера: перебуває у загальному доступі; Тип сервера: cloudflare; Інформація про достовірність/точність відображення змісту досліджуваної (их) веб-сторінки (-ок) в браузері Google Chrome: так. (том 3 а.с. 2-5).
42. До експертного висновку додано:
1) роздруківка файлу фіксації, збереженого у форматі PDF, що містить відображення змісту досліджуваної веб-сторінки (на 3 арк.);
2) цифровий носій типу DVD-R (серійний номер PSP332WJ061413253), що містить: файли фіксації, збережені у форматах PNG, JPG та PDF, що містять відображення змісту досліджуваної веб-сторінки; файли архіву, що містить: журнал із хронологією запитів/відповідей від браузера до сервера із досліджуваною веб-сторінкою; вихідний код досліджуваної веб-сторінки; файли, що є складовою частиною веб-сторінки, у тому числі завантажені з інших Інтернет ресурсів; запис відео;
3) копія свідоцтва про акредитацію, виданого ОП УМІЦ 08 травня 2019 року (на 1 арк.).
43. З матеріалів, що містяться на компакт-диску, наданому позивачем, убачається, що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6/ розміщено випуск новин за ІНФОРМАЦІЯ_8 року тривалістю 45 хвилин 35 секунд. На відрізку часу 09 хвилин 04 секунди у випуску новин починається репортаж з приводу ДТП, що мала місце на перехресті проспекту Петра Григоренка та вулиці Тепловозної. Репортаж щодо ДТП триває до 
14 хвилин 17 секунд. За вказаний проміжок часу журналістка ОСОБА_5 повідомляла обставини події, брала інтерв`ю в учасників ДТП, у позивача, слідчого, а також працівника патрульної поліції.
Позиція Верховного Суду
44. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
45. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
46. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
47. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
48. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
49. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
50. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір
не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного
або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду,
суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити
у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5
ЦПК України).
51. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
52. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
53. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
54. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
55. Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
56. Право на свободу вираження поглядів та інформації також гарантовано статтею 11 Хартії основних прав Європейського Союзу.
57. Діяльність у сфері медіа ґрунтується на принципах свободи вираження поглядів і переконань, свободи поширення, обміну та отримання інформації, свободи діяльності суб`єктів у сфері медіа, у тому числі вільного визначення змісту інформації, свободи господарської діяльності у сфері медіа, гарантованості права на інформацію, відкритості та доступності інформації, достовірності і повноти інформації, правомірності одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, захищеності особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
58. Статтею 201 ЦК України передбачено, що, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.
59. Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
60. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
61. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
62. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
63. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.
64. Подібні за змістом правові висновки викладені також Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 12 листопада 2019 року у справі 
№ 904/4494/18, провадження № 12-110гс19 (пункт 6.26), від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, провадження № 12-52гс21 (пункт 6.18), та Верховним Судом у постановах: від 11 грудня 2019 року у справі № 757/46387/15-ц, 
від 06 березня 2019 року у справі № 760/2753/17-ц, від 07 листопада 2019 року у справі № 344/3331/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 483/1556/16-ц та багатьох інших.
65. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
66. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них
не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів
не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.
67. Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
68. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією
з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей»,
які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.
69. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 
статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
70. Має бути зроблене розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано і підтверджено, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.
71. Часом може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.
72. Для того, щоб відрізнити фактичне твердження від оціночного судження, необхідно враховувати обставини справи і загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ Brasilier v. France, № 71343/01, § 37, 11 квітня 2006 року; Balaskas v. Greece, № 73087/17, § 58, 05 листопада 2020 року), маючи на увазі, що твердження щодо питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не констатацію фактів (рішення ЄСПЛ Paturel v. France, № 54968/00, § 37, 22 грудня 2005 року).
73. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).
74. Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).
75. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
76. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
77. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалюючи нове рішення про відмову задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, зміст заявлених позовних вимог, дійшов достатньо обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.
78. Умовою захисту права журналістів поширювати інформацію про справи загального значення є добрі наміри журналістів та їх дія на ґрунті точних фактів. Тобто йдеться про зобов`язання журналістів надавати «надійну і точну інформацію» відповідно до вимог журналістської етики. Свобода вираження поглядів супроводжується обов`язками та відповідальністю. І це правило застосовується також у ситуаціях, коли йдеться про важливі громадські питання. Більше того, ці обов`язки та відповідальність набувають підвищеного значення, коли зачіпається репутація конкретної особи чи виникає питання пропорушення «прав інших». Натомість звільнення від обов`язку підтверджувати заяви про факти, які визнані наклепницькими, можливе лише за особливих підстав.
79. Подібні висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/16257/23 (провадження № 61-9076св24).
80. Колегія суддів зауважує, що репортаж щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача (що останнім не заперечувалося) викладений у формі інформаційних новин на загальнонаціональному телевізійному каналі «ICTV» ІНФОРМАЦІЯ_8 року у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_5). 
81. Слід зазначити, що медіа відіграють істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вони не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, проте їхнім обов`язком є передавати у спосіб, сумісний з її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на медіа покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес (рішення ЄСПЛ Gazeta Ukraina-Tsentr v. Ukraine, № 16695/04, § 46, 15 липня 2010 року).
82. ЄСПЛ неодноразово повторював, що журналістська свобода охоплює можливе використання певної міри перебільшення або навіть провокації (рішення ЄСПЛ Prager and Oberschlick v. Austria, № 15974/90, § 38, 26 квітня 1995 року), а також наголошував, що свобода вираження поглядів також застосовується до інформації або ідей, які ображають, шокують або викликають занепокоєння (рішення ЄСПЛ Janowski v. Poland [ВП], № 25716/94, § 30, 21 січня 1999 року).
83. Гарантії, надані статтею 10 Конвенції журналістам щодо висвітлення питань, які становлять загальний інтерес, залежать від умови, що вони діють добросовісно з метою надання точної та достовірної інформації відповідно до журналістської етики. У ситуаціях, коли, з одного боку, робиться констатація факту і не надається достатніх доказів для його підтвердження, а з іншого боку, журналіст обговорює питання, що становить справжній суспільний інтерес, перевірка того, чи діяв журналіст професійно і добросовісно, набуває першочергового значення (рішення ЄСПЛ Flux v. Moldova (№ 7)», № 25367/05, § 41, 24 листопада 2009 року, рішення ЄСПЛ Tavares de Almeida Fernandes and Almeida Fernandes v. Portugal, № 31566/13, § 56, 17 січня 2017 року).
84. ЄСПЛ також підкреслює важливість проактивної ролі медіа, яка полягає у розкритті та доведенні до відома громадськості інформації, здатної викликати такий інтерес і спричинити таку дискусію в суспільстві (рішення ЄСПЛ Couderc and Hachette Filipacchi Associes v. France [ВП], № 40454/07, § 114, 10 листопада 
2015 року). 
85. Особисте трактування отриманої з інших джерел інформації в формі коментаря слід вважати оціночним судженням, а не твердженням, тому не може бути ані спростоване, ані підтверджене (схожий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 757/22307/17-ц, від 02 червня 2022 року в справі № 757/55559/20-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 201/10970/21).
86. Інформація у відео сюжеті, що стосується дорожньо-транспортної пригоди, поширена позивачем ІНФОРМАЦІЯ_8 року (т. 1, а. с. 179), з урахуванням характеру і форми поданої журналістами інформації, стилістичних форм, посилань на джерела (свідків і працівників поліції) та коментарів, повною мірою відповідає праву медіа на поширення інформації, інтересу суспільства знати та реагувати на таку інформацію, а також критеріям оціночного судження, а тому така інформація не підлягає спростуванню. 
87. Посилання позивача у позові на те що інформація про нього, як про адвоката, подана у негативній та образливій формі, чи з метою того, щоб принизити його як адвоката - не знаходить свого підтвердження.
88. Слід звернути увагу на те, що при висвітленні обставин дорожньо-транспортної пригоди журналістка неодноразово посилалася на слова очевидців або ж працівників органів поліції, які були присутні на місці події. Наводячи пряму мову зазначених осіб у вигляді коментарів,  ОСОБА_3 виокремлювала факти від власних оціночних суджень, надавала альтернативні джерела інформації, свої коментарі та пояснення з приводу обставин та наслідків ДТП.
89. З урахуванням зазначеного, слід погодитися із загалом правильними висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 навів у тексті позовної заяви окремі фрази та висловлювання журналістів загальнонаціонального телевізійного каналу під час репортажу щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участю, проте, формулюючи самі вимоги про визнання інформації недостовірною та її спростування, не навів конкретних висловлювань або фрагментів, які містять недостовірну та таку, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію. Водночас, висловлювання, які наведені у описовій частині позовної заяви, здійснені журналістами у дещо провокативній формі, але у межах добросовісної діяльності медіа, з метою повідомлення інформації, яка становить суспільний інтерес (відповідні порушення правил дорожнього руху, смертність та інші негативні наслідки ДТП). 
90. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
91. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.
92.  Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі 
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).
93. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
94. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції.
95. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович