ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/425/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.,
за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р.К.
та представників
позивача: Ревта Д.Л. (режимі відеоконференції),
відповідача-1: Лисенко С.Ю. (режимі відеоконференції),
відповідача-2: Удовицький Є.М. (режимі відеоконференції),
відповідача-3: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Дніпровської міської ради 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.04.2025
та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024
у справі № 904/425/24
за позовом Дніпровської міської ради 
до:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто",
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еріда Сервіс",
3) Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, 
про скасування дозволу на виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, припинення права власності, 
В С Т А Н О В И В:
Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еріда Сервіс", Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, з вимогами:
- скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області № 54/01-08 від 01.06.2009 для ТОВ "Конкурітто";
- скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області від 02.12.2013 №ДП 143133360941;
- усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д (кадастровий номер 1210100000:03:231:0134), шляхом демонтажу самочинно побудованого об`єкта нерухомого манна за реєстраційним номером 326996412101 за рахунок ТОВ "Еріда Сервіс";
- усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д (кадастровий номер 1210100000:03:231:0134) шляхом демонтажу самочинно побудованого об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 1690243412101 за рахунок ТОВ "Конкурітто";
- припинити право власності за ТОВ "Еріда Сервіс" на нерухоме майно загальною площею (кв.м): 180.2, будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м, літ. а-ганок, літ. а'-козирок, літ. Б-1 - трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38 Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 326996412101, номер відомостей про речове право 50731748 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Еріда Сервіс" із закриттям розділу; 
- припинити право власності за ТОВ Конкурітто" на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, III черга, 1,2 % готовності, Літ.А-І будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа - 106,9 кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ґанок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, загальна площа - 73,3 кв.м, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, загальна площа - 23,7 кв.м, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38 Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1690243412101, помер відомостей про речове право 28846593 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Конкурітто" із закриттям розділу; 
- припинити право власності за ТОВ "Конкурітто" на об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, III черга, 1,2 % готовності, за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38 Д, реєстраційний номер майна 32080586 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Конкурітто" із закриттям розділу.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що дозвіл на виконання будівельних робіт від 01.06.2009 № 54/01-08 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 02.12.2013 № 143133360941 були видані на підставі проектної документації, яка не передбачала виділення розподільчого пункту з двома трансформаторними підстанціями в окремі черги. Прийняття в експлуатацію І та II черги будівництва здійснено з відхиленням від проектної документації. Також рішенням міської ради від 19.09.2007 № 206/19 (яке стало підставою для укладання договору оренди землі між міською радою та ТОВ "Конкурітто") було зобов`язано ТОВ "Конкурітто" забезпечити виконання у складі першочергових робіт з будівництва об`єкта заходів з інженерного захисту території від підтоплення згідно з погодженою проектною документацією (п.п. 5.5.4 рішення), приймання в експлуатацію після виконання заходів щодо організації поверхневого стоку відповідно до узгодженої проектної документації (п.п. 5.5.5 рішення). Крім цього, комплекс заходів з інженерного захисту території від підтоплення також був передбачений у складі проектної документації "Багатофункціональний комплекс громадського та житлового призначення по вул. Мандриківська, 43 в м. Дніпропетровську", яка була погоджена ГоловАПУ ДМР протоколом від 16.05.2008 № 200, що підтверджується листом ГоловАПУ ДМР від 07.12.2023 № 3/15-548. Відповідно до цього ж листа в управлінні відсутня інформація про фактичне виконання таких заходів.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 (суддя Загинайко Т.В.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.04.2025 (колегія суддів у складі: Верхогляд Т.А. - головуючий, Парусніков Ю.Б., Іванов О.Г.), у задоволенні позову відмовлено.
Судами обох інстанцій встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.09.2007 №206/19 "Про передачу земельної ділянки по вул. Мандриківській у районі буд. №43 (Жовтневий район) в оренду ТОВ "Конкурітто" для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення" було, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ТОВ "Геопроектінвест", і передано земельну ділянку площею 1,8168 га (кадастровий номер 1210100000:03:231:0112) в оренду строком на 3 роки Товариству з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення по вул. Мандриківській у районі будинку №43.
Підпунктами 5.1, 5.2, 5.5.4, 5.5.5 вказаного рішення зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" замовити у спеціалізованій проектній організації, яка має ліцензію на проектування, проектну документацію, проектну документації погодити з ГоловАПУ міської ради, забезпечити у складі першочергових робіт з будівництва об`єкта заходів з інженерного захисту території від підтоплення згідно з погодженою проектною документацією, забезпечити приймання в експлуатацію після виконання заходів щодо організації поверхневого стоку відповідно до узгодженої проектної документації. 
Відповідно до п. 7 вказаного рішення Товариству з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" надано дозвіл на почергове будівництво об`єкта, з урахуванням висновку ГоловАПУ міської ради від 09.08.2007 №09/3092.
В подальшому, між Дніпропетровською міською радою, правонаступником якої є позивач - Дніпровська міська рада, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто", як орендарем, було укладено договір від 01.11.2007 оренди землі.
Пунктом 1.1 договору оренди визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по вул. Мандриківській в районі буд. №43 (Жовтневий район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1210100000:03:231:0112.
Відповідно до п. 1.3 договору оренди підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення міської ради від 19.09.2007 №206/19.
Згідно з п. 2.1 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8168 га. 
Пунктом 3.1 договору визначено, що останній укладено на 3 роки. 
Відповідно до п. 5.1 договору оренди земельна ділянка передається для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення. 
Згідно з п. 6.5 договору оренди відповідача-1 зобов`язано замовити у спеціалізованій проектній організації, яка має ліцензію на проектування, проектну документацію, проектну документацію погодити з ГоловАПУ міської ради, одержати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міської ради дозвіл на проведення будівельних робіт.
Дати дозвіл ТОВ "Конкурітто" на почергове будівництво об`єкта, з урахуванням висновку ГоловАПУ міської ради від 09.08.2007 №09/3092 (пункт 6.8 договору оренди). 
Вказаний договір оренди було посвідчено 01.11.2007 Літаш Іриною Петрівною, нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №7277.
На виконання умов договору оренди сторонами було підписано акт від приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:03:231:0112 від 01.11.2007, за яким на підставі рішення міської ради від 19.09.2007 №206/19 орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:03:231:0112, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, по вул. Мандриківській у районі буд. 43.
Також сторонами було погоджено розрахунок розміру орендної плати.
В подальшому Головним архітектурно-планувальним управлінням Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради надано містобудівний висновок від 09.08.2007 №09/3092-2007, згідно з яким відповідно до рішення міської ради від 27.06.2007 №62/16 "Про погодження ТОВ "Конкурітто" місця розташування багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення по вул. Мандриківській у районі буд. №44 (Жовтневий район)" ГоловАПУ вважає можливим підготовку відповідного рішення міської ради про почергове будівництво зазначеного об`єкта згідно з наданою схемою.
І черга будівництва: 
- торговельні майданчики;
- адміністративний блок;
- два висотних житлових будинки (4 поверх.);
- двоповерхова автостоянка. 
ІІ черга будівництва:
- висотна житлова будівля (21 пов.);
- двоповерхова автостоянка. 
Межі черг погоджені на топографічному матеріалі М 1:500, який додається.
Згідно з даними Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затвердженого рішенням міської ради від 25.07.2007 №2/17, зазначена земельна ділянка розташована в районі багатоповерхової житлової забудови. Розміщення зазначеного об`єкта відповідає вимогам забудови планувального району. 
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" дозвіл від 01.06.2009 №54/01-08 на виконання будівельних робіт: будівництво багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, буд. 43 з терміном дії до 01.06.2010.
16.11.2010 Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради було зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1,2% готовності за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 38Д на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:03 :231:0112, реєстраційний номер об`єкта 32080586 на підставі: - ВКТ №957014, ВКТ №957015 реєстр №6569 / 07.10.2008 / дублікат договору оренди землі виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш Т.П.; - ВКТ №957020 реєстр №6570 / 07.10.2008 / дублікат додаткового договору до договору оренди земельної ділянки виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.
Відповідно до характеристик, які містяться у технічному паспорті, виготовленому станом на 25.10.2010, об`єкт незавершеного будівництва складається, зокрема, з Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота, №5,6,7,8 свайні поля, ІІІ черга незавершеного будівництва відсоток готовності 1/2%, №10 фундамент, №24 підпірна стінка.
Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Дніпропетровській області видано декларацію від 02.12.2013 №ДП143133360941 про готовність об`єкта до експлуатації щодо будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, 43 (расподільчий пункт з двома трансформаторними підстанціями та кабельні мережі 10 кВт І та ІІ черги будівництва).
Відповідно до характеристик, які містяться у технічному паспорті, виготовленому станом на 28.02.2014, об`єкт незавершеного будівництва складається, зокрема, з Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота, №5,6,7,8 свайні поля, ІІІ черга незавершеного будівництва відсоток готовності 1/2%, №10 фундамент, №24 підпірна стінка.
Відповідно до Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 21.08.2017 на місці земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:03:231:0112 (яка була перенесена в архівний шар), на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 28.06.2017; ФОП Пітько С.М., сформовано земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:03:231:0134. 
При цьому, площа зазначених земельних ділянок є тотожною 1,8168 га, місце розташування земельних ділянок є ідентичним: вул. Набережна Перемоги, 38 Д, м. Дніпро.
Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 23.02.2009 №158-р "Про присвоєння адреси двом трансформаторним та розподільній підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення по вул. Набережній Перемоги (Жовтневий район)" було присвоєно двом трансформаторним та розподільній підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення по вул. Набережній Перемоги адресу - вул. Набережна Перемоги, 38 Д (колишні адреси вул. Мандриківська, 43, вул. Мандриківська, 44).
Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради у листі від 07.03.2023 № 12/19-59 зазначає, що відповідно до Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690 земельним ділянкам адреса не присвоюється. Адреса - вул. Набережна Перемоги, 38-Д (колишні адреси - вул. Мандриківська, 43, вул. Мандриківська, 44) була присвоєна розпорядженням міського голови від 23.02.2009 №158-р "Про присвоєння адреси двом трансформаторним та розподільчій підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення по вул. Набережній Перемоги (Жовтневий район)" двом трансформаторним та розподільчій підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" зареєстроване право власності на об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1/2% готовності, Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа - 106,9 кв.м., літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, загальна площа - 73,3 кв.м., літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, загальна площа - 23,7 кв.м., літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38Д, номер об`єкта в РПВН 32080586, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1690243412101.
В подальшому на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" комісією у складі представника Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради в особі начальника відділу обстеження земельних ділянок управління земельних відносин М.Ю. Перев`язка та представника замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" було здійснено обстеження земельної ділянки, що розташована за адресою: Соборний район, вул. Набережна Перемоги, 38Д (кадастровий номер 1210100000:03:231:0134), за результатами якого складено акт від 03.12.2019 №6/19-1219.
Вказаним актом встановлено, зокрема, що на земельній ділянці розташовані металеві опори освітлення та рекламний банер, складуються будівельні матеріали, обладнання та техніка; на земельній ділянці розташовані капітальні будівлі, залізобетонні пальові поля, металеві тимчасові споруди, доступ до земельної ділянки обмежений, земельна ділянка огороджена металевою огорожею.
Відповідно до акта обстеження вказано правовий статус земельної ділянки (наявність правовстановлюючих документів): 
- Дніпропетровською міською радою із Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" було укладено договір оренди землі, загальною площею 1,8168 га (кадастровий номер 1210100000:03:231:0112), яка знаходиться за адресою: по вул. Мандриківській в районі будинку №43, для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового признання, терміном на 3 роки (державна реєстрація №010710400688 від 20.11.2007); 
- Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від 21.06.2017 №165/22 "Про надання ТОВ "Конкурітто" дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню будівель та споруд по вул. Набережній Перемоги, 38Д (Слборний (Жовтневий) район)".
Крім того, щодо наявності у замовника правовстановлюючих документів на будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці, у вказаному акті зазначено наступне: 
- замовником надано копію дозволу № 54/01-08 від 01.06.2009 Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Дніпропетровській області на виконання будівельних робіт: будівництво багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, 43, виданий ТОВ "Конкурітто" відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої наказом від 26.05.2008 №2605-08/025, погодженої ГоловАПУ від 16.05.2008 №200. термін дії дозволу до 01.06.2010 (продовжено до 20.11.2010); 
- замовником надано копію витягу від 16.11.2010 №28016091 про державну реєстрацію прав КП ДМБТІ (реєстраційний номер: 32080586): об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1,2% готовності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 38Д, власник - ТОВ "Конкурітто"; 
- замовником надано копію витягу, індексний №19775833 від 31.03.2014 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 326996412101, номер запису про право власності: 5171220) - будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 38д, власник - ТОВ "Конкурітто"; 
- в наявності інформаційна довідка № 191290280 від 03.12.2019 з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що розташовано за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 38Д, власник - ТОВ "Конкурітто"; 
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1690243412101, номер запису про право власності: 28846593 - незавершене будівництво; - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 326996412101, номер запису про право власності: 5171220 - будівлі та споруди.
Як вбачається, в подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еріда Сервіс", як покупцем, було укладено договір від 22.06.2022 купівлі-продажу. 
Пунктом 1 договору купівлі-продажу визначено, що за цим договором продавець передав, а покупець прийняв у власність будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д (тридцять вісім "Д"), далі в тексті - "нерухоме майно". 
Відповідно до п .2 договору купівлі-продажу опис об`єкта: будівлі та споруди, які складаються з розподільчого пункту а трансформаторною підстанцією літ. А-і загальною площею 106,9 кв.м., літ. а - ґанок, літ. а1 - козирок, літ. Б-1 - трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м.; загальна площа об`єкта - 180,2 кв.м. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:03:231:0134 площею 1,8168 га, яка є комунальною власністю. 
Згідно з п. 3 договору купівлі-продажу нерухоме майно перебуває у власності продавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 19775395 від 31.03.2014 виданого Реєстраційною службою Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. 
Згідно з Витягм з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 19775833 виданого 31.03.2014 державним реєстратором Реєстраційною службою Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області номер запису про право власності: 5171220, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 326996412101.
Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено 22.06.2023 Нощенко Н.М., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №804.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "Еріда Сервіс" зареєстроване право власності на об`єкт загальною площею 180,2 кв.м.; опис об`єкта: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ А-1 загальною площею - 106,9 кв.м., літ. а - ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція загальною площею - 73,3 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 326996412101.
В подальшому, Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки комунальної форми власності за адресою; вул. Набережна Перемоги, 38Д (кадастровий номер 1210100000:03:231:0134), за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки від 15.09.2023.
Актом обстеження встановлено, що згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ "Конкурітто" з 09.11.2018 є власником будівель та споруд за адресою: вул. Набережна Перемоги, 38 Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1690243412101, опис: об`єкт незавершеного будівництва, 1 черга, 1,2 % готовності. Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа - 106,9 кв.м., літ. а-1 прибудова, літ. а ґанок, літ. Б-I трансформаторна підстанція, загальна площа - 73,3 кв.м., літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, загальна площа - 23,7 кв.м., літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1.4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота.
Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ТОВ "Еріда Сервіс" є власником будівлі та споруд з 22.06.2023 за адресою: вул. Набережна Перемоги, 38 Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 326996412101, Загальна площа (кв.м): 180.2, Опис: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м, літ. а-ганок, літ. а'-козирок, літ. Б-1 -трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м. 
Під час обстеження було встановлено, що на земельній ділянці розташовано об`єкт незавершеного будівництва 1,2% готовності, споруди, мостіння та до цього часу будівництво не розпочато, будівельна техніка відсутня. Доступ до земельної ділянки обмежений, на ділянці складуються метало-конструкції та металеві вироби. Частина земельної ділянки засмічена побутовим та будівельним сміттям, частково поросла чагарниками. Частина земельної ділянки використовується як автостоянка для автомобілів. 
Робочій групі не було надано документи, що посвідчують право на користування земельною ділянкою. Згідно з інформацією Публічної кадастрової карти України земельна ділянка сформована та має кадастровий номер 1210100000:03:231:0134. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (або свідоцтва про право власності) чи договори оренди землі, зареєстровано відповідно до чинного законодавства України відсутні, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного Кодексу України.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що будівництво розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією та трансформаторної підстанції, які увійшли у склад об`єкта незавершеного будівництва, побудовано у відповідності до проектної документації, що була узгоджена у встановленому законом порядку. Також суди виснували, що на момент звернення позивача з позовом до суду позовна давність щодо позовних вимог про скасування дозволу на виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації фактично закінчилася. Крім цього, суди зазначили, що позивачем до позову не додано жодного доказу, який би підтверджував проведення заходів, передбачених ст.ст. 38, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". В той же час, акт обстеження та припис із вимогою про усунення порушень шляхом демонтажу об`єктів, які б належним чином підтверджували факт самовільного (незаконного) встановлення об`єктів саме за ініціативи ТОВ "Конкурітто" позивачем не надано. В свою чергу, у спірних правовідносинах відбулась зміна черговості будівництва об`єктів, які входять до багатофункціонального комплексу, проте не вбачається зміни самої проектної документації.
Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовано ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.04.2024 у справі № 916/2938/21, від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19, оскільки керуватися ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", належить лише у випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Крім цього, суди помилково застосували позовну давність до вимог у справі, всупереч висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц (14-252цс18), від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17 (12-104гс19), від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16 (12-128гс19), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (12-97гс19), оскільки застосовано наслідки пропуску позовної давності до вимог, в яких суд встановив відсутність порушеного права позивача. Також суди не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19, оскільки не встановили обставин приналежності спірних об`єктів до категорії рухомого чи нерухомого майна, тимчасових чи капітальних споруд, а також не дослідили можливості проведення демонтажу спірних об`єктів за рішенням органу місцевого самоврядування без звернення до суду. Також в обґрунтування п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України посилається на те, що докази стосовно того, яке саме майно знаходиться у власності ТОВ «Конкурітто», чи існує воно взагалі та чи можливо застосувати до нього демонтаж, досліджені не були, судами також не було встановлено, чи віднесені такі об`єкти до нерухомого майна, чи являються тимчасовим спорудами, що має істотне значення для визначення того, які норми матеріального права застосовуються у спірних правовідносинах.
Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, про що зазначено вище.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2025 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.07.2025 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 09.07.2025.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від відповідача-1 та відповідача-2 надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких представники вказують на помилковість доводів скаржника та правильність висновків судів попередніх інстанції, і просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.07.2025 зупинено касаційне провадження у справі № 904/425/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 908/2388/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення за результатами такого розгляду.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.02.2026 поновлено касаційне провадження у справі № 904/425/24 та призначено касаційну скаргу до розгляду на 31.03.2026.
Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень визначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи ((див. постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)).)
При цьому колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Водночас колегія суддів зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається, зокрема, на те, що судами неправильно застосовано ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.04.2024 у справі № 916/2938/21, від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19, оскільки керуватися ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", належить лише у випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
У постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19 вказано, що: "відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 Цивільного кодексу України)".
Відтак, як правильно зазначає скаржник у касаційній скарзі, висновки судів попередніх інстанцій про необхідність обов`язкового дотримання процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (проведення перевірки, видача припису), як передумови для знесення самочинного будівництва, є помилковими у випадках, коли позов пред`явлено на підставі ч. 4 ст. 376 ЦК України (будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети). 
Водночас, як вбачається з текстів оскаржених судових рішень, вказаний висновок не був єдиною підставою для відмови у позові, оскільки судами встановлено відсутність порушень процедури будівництва та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості (незавершеного будівництва).
Так суди вказали, що відповідачем-1 було дотримано необхідних умов для отримання дозволу для будівництва та отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Доказів наявності порушень під час процедури отримання вказаних документів матеріали справи не містять.
В декларації про готовність об`єкта будівництва до експлуатації датою початку будівництва зазначено 21.03.2008, а датою закінчення будівництва - 01.03.2010 - тобто об`єкт нерухомості було побудовано в межах чинності договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем-1, який діяв до 20.11.2010.
На момент первинної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на об`єкт незавершеного будівництва діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно". 
Пунктами 4.1, 4.2 вказаного Тимчасового положення визначено, що державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться реєстратором БТІ відповідно до вимог Положення та з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. У разі проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності на об`єкт незавершеного будівництва до заяви про державну реєстрацію прав заявником (заявниками) додаються документи, що посвідчують право на земельну ділянку, та дозвіл на виконання будівельних робіт, їх копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав, видачу витягу про державну реєстрацію прав та надання витягу з Реєстру прав, а також інші документи, визначені Положенням. 
Таким чином, для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва державному реєстратору необхідно було подати копії договору про право власності чи користування земельною ділянкою, дозволу на виконання будівельних робіт та підтвердження оплати за проведення реєстраційних дій.
З наявного в матеріалах справи рішення Дніпропетровської міської ради від 19.09.2007 року №206/19 "Про передачу земельної ділянки по вул. Мандриківській у районі №43 в оренду ТОВ "Конкурітто" для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення" вбачається, що позивачем у вказаному рішенні було, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8168 га в оренду строком на три роки Товариству з обмеженою відповідальністю "Конкурітто", а також зобов`язано ТОВ "Конкурітто" проектну документацію погодити з ГоловАПУ міської ради, одержати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міської ради дозвіл на проведення будівельних робіт та надано дозвіл ТОВ "Конкурітто" на почергове будівництво об`єкта, з урахуванням висновку ГоловАПУ міської ради від 09.08.2007 року №09/3092. 
Відповідачем-1 було замовлено розробку проекту на будівництво багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення по вул. Мандриківській №43 в м.Дніпропетровськ, який було погоджено протоколом ГоловАПУ №200 від 16.05.2008, що підтверджується відповідною відміткою на генеральному плані.
В подальшому, після оформлення всіх документів у відповідності до норм чинного на той час законодавства, відповідачем-1 було видано наказ №2605-08/025 від 26.05.2008, яким затверджено проектну документацію для будівництва.
У жовтні 2008 року відповідач-1 звернувся до Дніпропетровської міської ради із проханням дати вказівку ГоловАПУ про підготовку рішення виконавчого комітету на почергове будівництво і введення в експлуатацію багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення, розміщеного по вул. Мандриківській №43.
19.03.2009 ГоловАПУ Дніпропетровської міської ради надало містобудівний висновок №03/7975, в якому визнало можливим підготовку відповідного рішення міської ради про почергове проектування та будівництво багатофункціонального комплексу у наступній редакції:
1 черга розподільчий пункт з трансформаторною підстанцією;
2 черга трансформаторна підстанція;
3 черга секція №1, торговельно-розважальний центр, паркінг, пандус;
4 черга адміністративний блок;
5 черга секція №2, паркінг;
6 черга секція №3, паркінг, пандус.
До вказаного висновку було долучено генеральний план із відміткою начальника управління ГоловАПУ про погодження почергового проектування та будівництва.
На підставі звернення відповідача-1 від 23.10.2008 та висновку ГоловАПУ від 19.03.2009 виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 14.05.2009 прийнято рішення №1171, яким дозволено відповідачу-1 почергове проектування та будівництво багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення по вул. Мандриківській №43, відповідно до схеми, що була долучена до рішення.
Таким чином, суди дійшли висновків про зміну черговості будівництва об`єктів, які входять до багатофункціонального комплексу, проте не зміни самої проектної документації. При цьому вказаних висновків скаржник не оспорює.
Враховуючи, що оскільки будівництво розпочато та завершено в межах строку дії договору оренди землі, цільове призначення якої передбачало саме будівництво багатофункціонального комплексу, суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для застосування ч. 4 ст. 376 ЦК України.
Крім цього, скаржник вказує на те, що суди помилково застосували позовну давність до вимог у справі, всупереч висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц (14-252цс18), від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17 (12-104гс19), від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16 (12-128гс19), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (12-97гс19), оскільки застосовано наслідки пропуску позовної давності до вимог, в яких суд встановив відсутність порушеного права позивача. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Таким чином, перш ніж застосувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише у разі встановлення порушення права, але спливу строку звернення до суду, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності.
Як слідує з текстів оскаржених судових рішень, незважаючи на висновок про необґрунтованість позову, суди додатково виснували, що на момент звернення позивача з позовом до суду позовна давність щодо позовних вимог про скасування дозволу на виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації фактично закінчилася.
Колегія суддів зазначає, що застосування судами інституту позовної давності за умови встановлення необґрунтованості позовних вимог є порушенням норм матеріального права (ст.ст. 256, 267 ЦК України) та відхиленням від правових висновків Верховного Суду. Однак таке порушення не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки суди першочергово відмовили в позові по суті через відсутність порушеного права позивача.
Так суд апеляційної інстанції виснував, що права позивача не було порушено, дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області № 54/01-08 від 01.06.2009 для Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області від 02.12.2013 № ДП143133360941 було видано правомірно, відповідно, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими що задоволенню не підлягають.
Відтак, оскільки суди встановили фактичну відсутність ознак самочинного будівництва та правомірність реєстраційних дій, основною підставою для відмови у позові була його необґрунтованість. У такому випадку помилкове посилання на позовну давність є надлишковим (зайвим) аргументом, який не спростовує правильність висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Суди попередніх інстанцій допустили правову суперечність, одночасно застосувавши дві взаємовиключні підстави для відмови в позові: відсутність порушеного права (необґрунтованість) та сплив позовної давності, проте ця помилка в мотивувальній частині не спотворила кінцевий результат розгляду справи - відсутність підстав для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради через їх необґрунтованість.
Також скаржник посилається на неврахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 922/1125/19, відповідно до яких:
"Закінчений будівництвом об`єкт, прийнятий в експлуатацію, може бути примусово знесений в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно із судовим рішенням, ухваленим за позовом визначеного цим Законом суб`єкта владних повноважень, однак не підлягає демонтажу відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і розроблених на його виконання Правил благоустрою території населеного пункту.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, від 04.12.2019 у справі № 826/27173/15, на які посилається скаржник у своїй касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження.
Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою території населеного пункту. Якщо об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю (п. 30, 31 постанови Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 644/3036/17).
Однак суди попередніх інстанцій не встановили обставин приналежності спірних об`єктів до категорії рухомого чи нерухомого майна, тимчасових чи капітальних споруд, а також не дослідили можливості проведення демонтажу спірних об`єктів за рішенням органу місцевого самоврядування без звернення до суду.".
Колегія суддів звертає увагу, що висновок Верховного Суду у справі № 922/1125/19 розмежовує демонтаж тимчасових споруд та знесення нерухомості. Тобто правова позиція Верховного Суду щодо розмежування порядку знесення об`єктів спрямована на визначення належної процедури припинення правопорушення у сфері містобудування.
Як вбачається з текстів оскаржених судових рішень, відповідно до характеристик, які містяться у технічному паспорті, виготовленому станом на 28.02.2014 об`єкт незавершеного будівництва складається, зокрема, з Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота, №5,6,7,8 свайні поля, ІІІ черга незавершеного будівництва відсоток готовності 1/2%, №10 фундамент, №24 підпірна стінка.
При цьому судами попередніх інстанцій не встановлено ознак самочинності будівництва, а відповідні об`єкти розташовані на земельній ділянці, яка була відведена саме для цієї мети. Відтак, якщо об`єкт не є самочинним будівництвом, питання про спосіб його знесення втрачає правове значення, оскільки відсутня сама підстава для примусового демонтажу. Оскільки суди попередніх інстанцій встановили правомірність будівництва та реєстрації об`єктів, висновки Верховного Суду у справі № 922/1125/19 не підлягають застосуванню до даних правовідносин через те, що правова кваліфікація способу демонтажу має похідний характер від встановлення факту самочинності будівництва, який у даній справі не підтверджений. Враховую викладене, підстава касаційного оскарження, передбачена п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України також не отримала свого підтвердження.
Крім цього місцевий господарський суд також звернув увагу на те, що зверненню позивача з даною позовною заявою передувало звернення Дніпровської міської ради до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" коштів у розмірі 6 015 059,96 грн, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 31.08.2017 по 31.12.2022.
Позивач зазначав, що відповідач з 01.11.2007 по теперішній час користується земельною ділянкою площею 1,8168 га з кадастровим номером 1210100000:03:231:0134, на якій з 16.11.2010 знаходиться належна йому на праві власності нерухомість, а в період з 31.08.2017 по 31.12.2022, не оформивши нового договору оренди та не сплачуючи орендних платежів, продовжив землекористування, внаслідок чого безпідставно зберіг кошти несплаченої орендної плати Дніпровській міській раді на суму 6 015 059,96 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 у справі №904/2142/23 позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на користь Дніпровської міської ради кошти у розмірі 5 607 298,85 грн, судовий збір у розмірі 84 109,48 грн.
Таким чином, як зазначено судами та не спростовано скаржником, подальше подання позивачем позову, в якому стверджується, що все нерухоме майно, яке розміщене на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:03:231:0134, є самочинним будівництвом, фактично суперечить його попередній поведінці.
За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних рішень, а відтак підстави для їх скасування відсутні.
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц вказала, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до положень ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржені судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.04.2025 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 у справі № 904/425/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя Могил С.К. 
Судді: Волковицька Н.О.
Случ О.В.