ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 601/1223/20
провадження № 51-6115 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання засуджених  захисників  прокурора	 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 ,	
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засуджених
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Кременець Тернопільської області, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 ,
та прокурора на вирок Тернопільського апеляційного суду 30 грудня 2024 року.
Обставини справи

1. 19 січня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) виправдав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (КК) у зв`язку з недоведеністю їх винуватості.
2. 12 липня 2023 року Тернопільський апеляційний суд засудив їх за цим обвинуваченням до позбавлення волі на строк 2 роки і звільнив від відбування покарання на підставі статті 75 КК.
3. 21 лютого 2024 року касаційний суд скасував вирок апеляційного суду через істотні порушення КПК і призначив новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
4. Оскарженим вироком апеляційний суд засудив їх за частиною 2 статті 367 КК до позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в підприємствах, установах, організаціях лісової галузі строком на 1 рік, на підставі статті 75 КК звільнив їх від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік та поклав на них обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 76 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 КК суд звільнив засуджених від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
5. Апеляційний суд визнав доведеним, що, працюючи в ДП «Кременецьке лісове господарство» (Лісове господарство), ОСОБА_6 - інженером, а ОСОБА_5 - головним лісничим, вони як службові особи неналежно виконали свої обов`язки, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді шкоди лісу в розмірі 316 469,38 грн.
6. Суд ґрунтував висновок про винуватість на таких обставинах:
7. 31 січня 2018 року ВАТ «Тернопільобленерго» звернулося до Лісового господарства з вимогою надати дозвіл на вирубку дерев в охоронній зоні повітряної лінії 110 кВ «Кременець-Радивилів» в прогонах опор №112-114, 122-123 з метою усунути перешкоди для її нормального функціонування до Правил охорони електричних мереж.
8. Після отримання цієї вимоги ОСОБА_5 28 лютого 2018 року надав вказівку ОСОБА_6 обстежити і відвести під рубку ділянки з лісовими насадженнями площею 0,106 га, яку останній виконав.
9. Згодом на цій ділянці було здійснено рубку 57 дерев різних порід.
10. Як визнав доведеним суд, відведена під вирубку ділянка належала не Лісовому господарству, а Великобережецькій сільській раді.
11. За висновком апеляційного суду:
злочинна недбалість ОСОБА_6 полягала в тому, що він, не перевіривши належним чином відповідну документацію, видав лісорубний квиток від 26 березня 2018 року без погодження з органом місцевого самоврядування;
злочинна недбалість ОСОБА_5 полягала в тому, що, не здійснивши належний нагляд за відведенням під рубку відповідної ділянки, підписав польову перелікову відомість від 28 лютого 2018 року, яка стала підставою для видачі лісорубного квитка.
Вимоги і доводи касаційних скарг 

12. Посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 КПК, сторона захисту просить скасувати оскаржений вирок та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, а прокурор - змінити судове рішення.
13. Сторона захисту вважає, що докази, на яких ґрунтується вирок, не доводять поза розумним сумнівом винуватість засуджених і в обґрунтування зазначає, що:
органом досудового розслідування не встановлено кола службових обов`язків, які були порушені;
на час події державний акт на право власності сільради на ділянку був відсутній, і засуджені не були обізнані з технічною документацією із землеустрою;
помилка в координатах була допущена розробником технічної документації, якою вони керувалися (планшети № 3 та № 4 Кременецького лісництва), де спірна земельна ділянка відносилася до виділу 21 кварталу 25 лісництва;
під час проведення земельно-технічної експертизи не взято до уваги дані цих планшетів;
наявність у Великобережецької сільської ради земель лісового фонду не підтверджується доказами;
у порушення статті 404 КПК апеляційний суд повторно не дослідив докази і належним чином не мотивував своє рішення відповідно до вимог статей 370, 420 КПК.
14. Прокурор вважає за необхідне виключити з вироку застосування до засуджених статті 76 КК, оскільки апеляційний суд звільнив засуджених від призначеного покарання через сплив строку давності.
Позиції учасників касаційного розгляду 

15. У судовому засіданні засуджені та захисники підтримали доводи касаційних скарг сторони захисту.
16. Прокурор заперечила проти задоволення скарг захисту та підтримала скаргу сторони обвинувачення. 
Оцінка Суду

17. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, Суд дійшов висновку, що скарги засуджених підлягають частковому задоволенню, а скарга прокурора має бути залишена без задоволення.
18. Відповідно до частини 2 статті 433 КПК касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення Суд керується статтями 412-414 КПК. За наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження Суд здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.[1]
19. Суд зазначає, що необхідною ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 КК, є спричинення такої шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, яка відповідно до примітки 4 до статті 364 КК кваліфікується як тяжкі наслідки. 
20. Крім того, кримінальна відповідальність за службову недбалість настає лише у разі, якщо відповідні наслідки знаходяться у прямому причинному зв`язку з діянням, тобто були безпосереднім результатом дій чи бездіяльності службової особи.[2]
21. У цій справі засудженим ставилося у провину спричинення тяжких наслідків у вигляді шкоди лісу внаслідок вирубки дерев на ділянці, яка, за висновком апеляційного суду, не належала Лісовому господарству.
22. Однак, як випливає з ухвали апеляційного суду та інших матеріалів провадження, підставою для вирубки дерев стало звернення 31 січня 2018 року енергетичної компанії до Лісового господарства з вимогою надати дозвіл на вирубку дерев в охоронній зоні, які створюють небезпеку для повітряної лінії електропередачі.
23. Таке звернення до власника або користувача земельної ділянки за погодженням вирубки в охоронній зоні передбачене статтею 27 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»[3].
24. Відповідно до пункту 7 Правил охорони електричних мереж, чинних на час подій у цій справі,[4] уздовж повітряних ліній електропередачі, що знаходяться у лісових та інших зелених масивах, прокладаються просіки відповідних параметрів, і розчищення просік здійснюють енергопідприємства, у віданні яких перебувають повітряні лінії електропередачі, а у разі взаємної домовленості - підприємства, організації, приватні особи, у власності чи користуванні яких знаходяться лісові масиви, парки, заповідники, сади та інші багаторічні насадження, згідно з порядком, визначеним енергопідприємством.
25. Виходячи з таких вимог законодавства, дерева в охоронній зоні, які становили загрозу для нормального функціонування електричної мережі, підлягали видаленню.
26. Сторона обвинувачення не стверджувала в цій справі, що вимога енергетичної компанії, яка випливала з потреби забезпечити належне функціонування електричної мережі, була незаконна і не підлягала виконанню, або що ділянка, відведена під вирубку дерев, виходила за межі охоронної зони лінії електропередачі, чи вирубка була проведена в ступені, який перевищував необхідність забезпечення безпечної експлуатації електричної мережі на цій ділянці повітряної лінії.
27. Також сторона обвинувачення не обґрунтувала, що у випадку звернення енергетичної компанії до сільської ради, яка, за версією обвинувачення, була належним користувачем спірної ділянки, дерева в охоронній зоні об`єкту енергетики були б збережені попри потребу у виконанні вимог безпеки лінії енергопостачання. 
28. Таким чином, сторона обвинувачення не довела, що зрубані в результаті дозволу, наданого Лісовим господарством , дерева мали бути збережені і, відповідно, їх вирубка заподіяла шкода лісу у значенні статті 107 Лісового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України про встановлення такс для обчислення шкоди, заподіяної лісу.
29. Крім того, як свідчать обставини цієї справи, дійсною причиною вирубки дерев була не стверджувана помилка засуджених у визначенні меж землекористування, а об`єктивна потреба у забезпеченні належного функціонування енергетичної інфраструктури шляхом облаштування просіки, на якій і ґрунтувалося відповідне звернення енергетичної компанії.
30. За таких обставин, склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 367 КК, відсутній через відсутність його невід`ємних ознак - наявності шкоди і причинно-наслідкового зв`язку з діями засуджених.
31. Враховуючи викладене вище, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю відповідно до пункту 2 частини 1 статті 284 КПК.
32. У зв`язку з таким висновком, Суд не вважає за необхідне розглядати решту доводів сторони захисту, а також доводи касаційної скарги сторони обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення. 
Касаційні скарги засуджених задовольнити частково.
Вирок Тернопільського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_6 та ОСОБА_5 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1   ОСОБА_2 ОСОБА_3 

[1] 4 липня 2018 року, № 688/788/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/75286445; 23 квітня 2024 року, № 149/2842/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/118689068; 22 травня 2024 року, № 520/13315/13-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119331708

[2] 18 листопада 2025 року, № 750/9824/21, https://reyestr.court.gov.ua/Review/131922257; 19 вересня 2024 року, № 243/4761/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/121847544; 30 листопада 2022 року, № 755/13017/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107706690 

[3] https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2480-17#Text 

[4] Правила охорони електричних мереж, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року № 209, https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/209-97-%D0%BF#Text