УХВАЛА

11 березня 2026 року
м. Київ

справа № 569/5061/24
провадження № 61-3357св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Сердюка В. В.,
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянув заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Рівненський міський суд Рівненської області рішенням від 25 вересня 2024 року позов задовольнив. 

Зменшив розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року, з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/6 (однієї шостої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 
з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. 

Рівненський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

13 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року і залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 01 жовтня 2025 року закрив касаційне провадження у справі № 569/5061/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 напостанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.

Надходження заяви про повернення судового збору

17 грудня 2025 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшла заява про повернення судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, у розмірі 2 422,40 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підстави повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України
«Про судовий збір». 

Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 816/731/16 (адміністративне провадження № К/9901/9639/19) зроблено висновок, що «пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає можливість повернення судового збору лише у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Наслідком закриття провадження у справі є відсутність (скасування) рішення, яким закінчено розгляд справи по суті, тоді як закриття касаційного провадження призведе до залишення оскаржуваних судових рішень в силі. Указане підтверджує різне значення понять «закриття провадження у справі» та «закриття касаційного провадження» та неможливість їх ототожнення. Повернення судового збору у випадку закриття касаційного провадження пункт 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено, що унеможливлює задоволення клопотання скаржника про повернення судового збору. Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 травня 2019 року у справі № 820/4918/16 (провадження №11-42апп19)».

У постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження 
№ 14-20цс22) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 29 травня 2019 року Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 816/731/16 (адміністративне провадження № К/9901/9639/19) у справі № 820/4918/16.
Враховуючи викладене, оскільки Верховний Суд ухвалою від 01 жовтня 2025 року закрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви про повернення судового збору, сплаченого ОСОБА_1 , у сумі 2 422,40 грн за подання касаційної скарги.
Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді А. І. Грушицький

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська