ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

01 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 369/14266/24
провадження № 61-16583св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач -     ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» (далі - ТОВ «Кван Кепітал», Товариство) про захист прав споживачів. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
17 червня 2025 року ТОВ «Кван Кепітал» звернулося до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення. Повідомило, що при розгляді справи Адвокатське бюро «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» (далі - АБ«СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ», Бюро) надавало Товариствуправову допомогу на підставі Договору № 02/01 про надання правової допомоги від 02 січня 2024 року. Відзив на позовну заяву містив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, що складались з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 90000,00 грн. Сторона відповідача в порядку частини восьмоїстатті 141 ЦПК України у відзиві та промові для дебатів зробилаписьмову заяву, що докази щодо розміру витрат, які Товариство сплатило або має намір сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Аналогічна заява здійснена під час дебатів.

17 червня 2025 року між АБ «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «Кван Кепітал» складено Акт приймання-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги № 02/01 від 02 січня 2024 року, за яким Товариству надано правову допомогу на суму 80 000,00 гривень.

Крім того, заявник просив поновити йому пропущений процесуальний строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, зазначивши, що сторони не були на проголошенні вступної та резолютивної частини рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року, яке було надіслано в підсистему «Електронний суд» 11 червня 2025 року. З 13 червня 2025 року по 16 червня 2025 року представник ТОВ «Кван Кепітал»- адвокат Сучкова Т.Є. перебувала у відрядженні в м. Львові, у зв`язку із чим строк на подання заяви на ухвалення додаткового рішення та подання доказів понесення витрат на правову допомогу пропущено з поважних причин.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року узадоволенні заяви ТОВ«Кван Кепітал» у частині поновлення процесуального строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу у цивільній справі № 369/14266/24 відмовлено. Заяву ТОВ «Кван Кепітал» про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі залишено без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Остапенка Є. С., який діє від імені та в інтересах    ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року залишено без змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Кван Кепітал» залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 рокузалишено без змін.
15 грудня 2025 року ТОВ «Кван Кепітал» подало до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з   ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем при апеляційному перегляді справи, в розмірі 70 000,00 грн.

Представник позивачки ОСОБА_1 подав заперечення, в яких, зокрема, посилається на те, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є несправедливим та неспівмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт.
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від16 січня 2026 року заяву ТОВ «Кван Кепітал» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кван Кепітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн.
В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
30 грудня 2025 року ТОВ «Кван Кепітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргоюна ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року та ухвалену за результатами її апеляційного переглядупостанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року. Просило вказані судові рішення скасувати і передати справу в частині розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції. 

28 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою адвокатом Остапенком Є. С. в системі «Електронний суд», у якій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року, ухвалену за результатами апеляційного переглядурішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

16 лютого 2026 року ТОВ «Кван Кепітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2026 року, у якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 56 000 грн та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кван Кепітал»витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2026 року касаційні скаргиТОВ «Кван Кепітал» залишено без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, ухвалену за результатами її апеляційного перегляду постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2026 року залишено без змін. 

Касаційну скаргу   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Остапенко Є. С., залишено без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2025 року,залишено без змін.

26 березня 2026 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ТОВ «Кван Кепітал» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій Товариство просить стягнути з    ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кван Кепітал» 80 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому ТОВ «Кван Кепітал» зазначило, що постанова Верховного Суду від 18 березня 2026 року була надіслана до електронного кабінету представника Товариства - адвоката Сучкової Т. Є. 25 березня 2026 року, у зв`язку із чим просило поновити строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, долучити відповідні докази та ухвалити додаткове рішення у справі. 

Верховний Суд вважає за необхідне поновити ТОВ «Кван Кепітал» строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу та ухвалити у справі додаткове рішення, яким заяву задовольнити частково, з огляду на наступне.

У підпункті «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). 

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону № 5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
Процесуальний кодекс побудовано за принципом універсальності процесуальних норм, відповідно подання доказів у підтвердження понесення сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи, (якщо сторона бажає отримати за результатами розгляду справи у суді касаційної інстанції відшкодування таких витрат) повинно відбуватися з урахуванням положень частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з частинами першою, третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Як випливає зі статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України, у разі неподання доказів понесення судових витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат підлягає залишенню судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.
Встановлено, що справа Верховним Судом розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Постанова Верховного Суду від 18 березня 2026 року надійшла до електронного кабінету представника ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Т. Є. 25 березня 2026 року, після чого, 26 березня 2026 року, до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ТОВ «Кван Кепітал» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої додані докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду вважає, що наявні підстави для поновлення ТОВ «Кван Кепітал» строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу. 

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кван Кепітал» у поданому до суду касаційної інстанції відзиві від 18 лютого 2026 року на касаційну скаргу ОСОБА_1 просило, зокрема, стягнути з позивачки на користь Товариства судові витрати на правничу допомогу, понесені при касаційному перегляді справи. При цьому ТОВ «Кван Кепітал» у вказаному відзиві на касаційну скаргу зазначило про те, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат за правову допомогу в суді касаційної інстанції становить 80 000,00 грн та вказало, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має намір сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом касаційної інстанції. 

26 березня 2026 року на адресу Верховного Суду від ТОВ «Кван Кепітал» надійшло клопотання про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу, до якої Товариством долучено копії ордеру про надання правничої допомоги ТОВ «Кван Кепітал» у Верховному Суді від 30 грудня 2025 року №2087975; договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року №02/01, укладеного між адвокатським бюро «СУЧКОВА ТА ПАРТНЕРИ» та ТОВ «Кван Кепітал»; додаткової угоди від 03 лютого 2026 року № 03/02 до договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року № 02/01; акту виконаних робіт від 26 березня 2026 року до договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2024 року № 02/01 на загальну суму 80 000,00 грн. 

30 березня 2026 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенка Є. С. надійшла заява щодо необгрунтованості та неспівмірності розміру витрат на правову допомогу.

Як зазначалося вище, постановою Верховного Суду від 18 березня 2026 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 , на яку ТОВ «Кван Кепітал»було подано відзив, залишено без задоволення.

Водночас і дві касаційні скарги ТОВ «Кван Кепітал» також було залишено без задоволення.

Приймаючи до уваги результати касаційного перегляду справи, ураховуючи подані ТОВ «Кван Кепітал» докази щодо розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Остапенко Є.С. заперечення, Верховний Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ «Кван Кепітал» в суді касаційної інстанції.
При ухваленні додаткового рішення Верховним Судом враховані положення частини другої статті 141 ЦПК України, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру.
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» строк на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з   ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» 10 000,00 (десять тисяч) грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції. 

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов