ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06квітня 2026 року

м. Київ
справа № 935/1922/19
провадження № 61-717св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Черняк Ю. В. (суддя - доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,
учасники справи:
заявник (відповідач) -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа (позивач) (правонаступник ОСОБА_2 ) - ОСОБА_3 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Дмитра Олеговича, на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року, постановлену у складі судді Василенка Р. О., та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, ухвалену в складі колегії суддів: Павицької Т. М., Шевчук А. М., Талько О. Б.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадкування.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її троюрідна сестра - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Вона є спадкоємцем за законом після померлої, проте не може оформити спадщину, оскільки відсутні документи на підтвердження родинних відносин.
28 жовтня 2016 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала лист нотаріуса із роз`ясненнями про необхідність надання документів на підтвердження родинних відносин з померлою.
Зазначала, що зверталася до державних установ для отримання документів на підтвердження родинних відносин, проте через відсутність певних документів можливості підтвердити у позасудовому порядку родинні стосунки з померлою ОСОБА_4 немає.
Вказувала, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11 червня 2015 року, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є: мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_6 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя її мати мала дошлюбне прізвище - « ОСОБА_7 », і 24 травня 1954 року одружилась із ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Батьками її матері - ОСОБА_9 , 1929 року народження, є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень.
Померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала дошлюбне прізвище також « ОСОБА_7 » і її батьком є ОСОБА_12 , батьком якого є ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
ОСОБА_14 орієнтовно 1900-1902 роки помер, а ОСОБА_15 вийшла заміж за його двоюрідного брата - ОСОБА_16 .
У шлюбі у них народився син - ОСОБА_11 , який є батьком ОСОБА_9 .
Згідно з відповіддю з Державного архіву Житомирської області Житомирської обласної державної адміністрації від 30 березня 2018 року № 1/32 (г. л.) у метричних книгах реєстрації народжень по православній парафії церкви Різдва Пресвятої Богородиці містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1898-1901, 1903-1905 роки і по церкві Св. Трійці містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1899-1902, 1904-1906 роки запису про народження ОСОБА_11 не виявлено.
Метричні книги реєстрації народжень по римо-католицькій парафії містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1898-1906 роки по православній парафії церкви Різдва Пресвятої Богородиці за 1902, 1906 роки та по православній парафії церкви Св. Трійці за 1898, 1903 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили.
Отже, підтвердити дату народження ОСОБА_11 неможливо.
Зазначала, що згідно з відповіддю Відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 05 травня 2018 року № 2353/30/4.2/2018 документ про шлюб ОСОБА_15 , державна реєстрація якого відбулась у 1900-1905 роках, в архівах не виявлено. Так само і не виявлено свідоцтва про смерть ОСОБА_14 . Тому вона позбавлена можливості в позасудовому порядку підтвердити родинні стосунки із спадкодавцем.
ОСОБА_13 та ОСОБА_11 були рідними братами по матері - ОСОБА_15 , яка після смерті ОСОБА_14 (орієнтовно 1900-1903 роки) одружилася із ОСОБА_16 (орієнтовно 1903-1904 роки), та у них народився ОСОБА_11 - її дід.
Оскільки ОСОБА_9 (її мати) та ОСОБА_12 (батько померлої ОСОБА_4 ) були двоюрідними сестрою і братом, то вона та померла ОСОБА_4 є троюрідними сестрами.
Стверджувала, що зверталась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2017 року у справі № 280/1535/16-ц її заяву було задоволено, а постановою Апеляційного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Проте, постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року (провадження № 61-2372св19) рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, залишено її заяву без розгляду та роз`яснено право звернутися до суду з позовною заявою на загальних підставах через наявність спору про право.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 , посилаючись на ст. 16, 1265, 1258, 1259 ЦК України, просила суд:
- встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши, що остання є її троюрідною сестрою;
- визнати за нею право спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2021 року та постановою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що останні є троюрідними сестрами. У задоволенні позову у частині визнання права на спадкування відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами.
Заяву обґрунтовано тим, що рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, яким встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме, що вони є троюрідними сестрами, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з огляду на наявністю обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду і які доводять неправильність висновків суду, викладених у рішенні щодо наявності підстав для задоволення позову. 
Зазначає, що після ухвалення судом рішення йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були відомі суду під час розгляду справи, а саме: ОСОБА_14 станом на 1904 рік був живий; ОСОБА_14 та ОСОБА_15 станом на 1904 рік перебували у шлюбі; ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 народився син - ОСОБА_17 . 
Та обставина, що станом на 22 жовтня 1904 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебували в шлюбі і народили сина, доводить неспроможність посилання позивачки на смерть ОСОБА_14 у 1902 році, укладення у 1903-1904 році шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та народження в них сина - ОСОБА_11 .
Вказує, що про ці обставини йому не було відомо в ході розгляду справи по суті позовних вимог ОСОБА_2 . Ці дані отримані його представником під час опрацювання архівних відомостей в Центральному державному історичному архіві України та отримання архівної довідки про народження ОСОБА_17 від 05 травня 2025 року. 
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 , посилаючись на статті 424-426 ЦПК України, просив переглянути рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року у справі № 935/1922/19 за нововиявленими обставинами, скасувати його та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року залишено в силі.
Ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду мотивовано тим, що надана заявником архівна довідка від 29 квітня 2025 року про народження ОСОБА_17 не спростовує встановлені судом у сукупності обставини родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Обставини, наведені ОСОБА_1 у заяві щодо перегляду рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, в розумінні статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, за яких може бути скасовано судове рішення.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
09 січня 2026 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Калугін Д. О., подав касаційну скаргу на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2026 року поновлено представникові ОСОБА_1 - адвокату Калугіну Д. О., строк на касаційне оскарження судових рішень. Касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.
У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 27 січня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Коростишівського районного суду Житомирської області цивільну справу № 935/1922/19.
19 березня 2026 року матеріали цивільної справи № 935/1922/19 надійшли до Верховного Суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Калугін Д. О., просить ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року заявник зазначає порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 423 ЦПК України.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.
Підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Саме після ухвалення судом першої інстанції рішення, яке є предметом перегляду за цією заявою, ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були відомі суду під час розгляду справи, а саме: помилковість посилання позивачки на смерть ОСОБА_14 у 1902 році, укладення у 1903-1904 році шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та народження в них сина ОСОБА_11 .
Враховуючи те, що ухвалення рішення суду ґрунтувалось саме на тому факті, що між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було укладено шлюб і від шлюбу народився син ОСОБА_11 , по лінії якого, за твердженням позивачки, і відбулось споріднення, то з огляду на спростування вказаних фактів і беручи до уваги відсутність у справі будь-яких інших доказів народження ОСОБА_11 , та і взагалі існування такої особи, рівно як і відсутність доказів наявності родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , наведені в заяві нововиявлені обставини є істотними для справи. 
Про вказані обставини відповідачу не було відомо в ході розгляді справи, відповідні відомості було отримано представником відповідача під час опрацювання архівних відомостей в Центральному державному історичному архіві України та отримання архівної довідки про народження ОСОБА_17 .
Заявлені відповідачем обставини відповідають критеріям нововиявлених обставин, оскільки спростовують висновки місцевого суду в частині наявності родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Суди не переглянули рішення з урахуванням повідомлених заявником нововиявлених обставин.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду 16 березня 2026 року, представник ОСОБА_3 - адвокат Василевська О. А., заперечує проти доводів представника  ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Д. О., просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а касаційну скаргу - без змін.
Відзив мотивовано тим, що відповідно до змісту доданих до заяви про перегляд рішення за новиявленими обставинами документів, які оцінювалися судами першої та апеляційної інстанцій, у них мова йде зовсім про інших осіб « ОСОБА_17 ; ОСОБА_25 подружжя», а не ОСОБА_7 . Крім того, додані до заяви запити до архівних установ також здійснювалися cкаржником за прізвищем іншим « ОСОБА_18 », а не як « ОСОБА_7 ». Відтак, звертаючись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, cкаржник, свідомо змінюючи прізвища, намагається віднести ці обставини до нововиявлених.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При цьому суд першої інстанції надав оцінку показанням свідків у сукупності з письмовими доказами у справі. Показання свідків не суперечать письмовим доказам у справі.
Зазначені скаржником обставини не є нововиявленими, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які суд вже оцінив у процесі розгляду справи. 
Крім того, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року у справі № 935/1922/19 набрало законної сили 16 червня 2021 року, тоді як заяву про перегляд цього рішення суду подано 04 червня 2025 року, що свідчить про пропуск процесуального строку, встановленого частиною другою статті 424 ЦПК України. 
Фактичні обставини
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2016 року у справі № 280/1399/16-ц встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а саме те, що ОСОБА_1 є троюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
У рішенні зазначено, що всіх документів, які б підтверджували родинні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , матеріали справи не містять, проте судом були допитані свідки, які підтвердили такий факт.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2021 року та постановою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме те, що вони є троюрідними сестрами.
У рішеннях зазначено, що позивачка довела наявність родинних відносин між нею та ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_9 (мати позивачки) та ОСОБА_12 (батько померлої ОСОБА_4 ) були двоюрідними сестрою та братом.
Встановлено, що:
- згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11 червня 2015 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками зазначені: мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_6 ;
- відповідно до свідоцтва про одруження, виданого повторно, мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , мала дошлюбне прізвище - « ОСОБА_7 », і 24 травня 1954 року одружилася із ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а. с. 10);
- батьками ОСОБА_9 , 1929 року народження, є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень (а. с. 11);
- ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » і її батьком є ОСОБА_12 (а. с. 12);
- батьком ОСОБА_12 є ОСОБА_13 , а батьками останнього - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а. с. 13);
- у шлюбі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_13 (а. с. 13);
- згідно з відповіддю з Державного архіву Житомирської області Житомирської обласної державної адміністрації від 30 березня 2018 року № 1/32 (г. л.) у метричних книгах реєстрації народжень по православній парафії церкви Різдва Пресвятої Богородиці містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1898-1901, 1903-1905 роки і по церкві Св. Трійці містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1899-1902, 1904-1906 роки запису про народження ОСОБА_11 не виявлено;
- метричні книги реєстрації народжень по римо-католицькій парафії містечка Коростишів Радомишльського повіту Київської губернії (до парафії якого відноситься с. Харитонівка та с. Глибочок) за 1898-1906 роки по православній парафії церкви Різдва Пресвятої Богородиці за 1902, 1906 роки та по православній парафії церкви Св. Трійці за 1898, 1903 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили (а. с. 14);
- у відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 05 травня 2018 року № 2353/30/4.2/2018 зазначено, що документ про шлюб ОСОБА_15 , державна реєстрація якого відбулась у 1900-1905 роках, в архівах не виявлено (а. с. 15).
При цьому суди врахували, крім письмових доказів, показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які не суперечать письмовим доказам у справі.
Згідно з наданої заявником архівної довідки Центрального державного архіву від 29 квітня 2025 року у метричній книзі римо-католицького костелу містечка Коростишів (присілок Глибочок - приписний) Радомишльського повіту Київської губернії за 1904р. виявлено запис про народження ОСОБА_17 такого змісту: № 93. № 46. ОСОБА_28. Народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у присілку Глибочок коростишівської парафії, хрестили 24 жовтня того ж року у Коростишівському римо-католицькому парафіяльному костелі. Яких батьків: міщан ОСОБА_24 і ОСОБА_29, уродженої Полубинської, ОСОБА_25 , законного подружжя син. Восприємниками були: ОСОБА_26 з ОСОБА_27 , ОСОБА_30 дружиною.
ОСОБА_3 є спадкоємицею майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 .
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
Нововиявлені обставини повинні підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).
Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі (див. постанову Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 740/10/17 (провадження № 61-11419св20)).
Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), практика якого застосовується судом як джерело права відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та її нового вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» («PONOMARYOV v. UKRAINE»), § 40).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (Рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдна проти Росії» (PRAVEDNAYA v. RUSSIA), № 69529/01, § 27, 28).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18 (провадження № 12-7звг22) зазначено, що:
«5.2. Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)). […]
5.4. Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26)).
5.5. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28))».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, з посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)), зазначено, що: «Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення».
У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року у справі № 686/9717/14 (провадження № 61-516св20), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, з посиланням на постанову Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 711/8648/16 (провадження № 61-46019св18) зазначено, що: «істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків у змагальності процесу, у тому числі і неподання до суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, на думку колегії суддів, не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення».
Подібні правові висновки щодо правової природи нововиявленої обставини наведено також у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 299/883/17 (провадження № 61-7687св22).
Отже, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
У справі, яка розглядається в касаційному порядку, заявник обґрунтовує наявність нововиявлених обставин тим, що зі змісту документів, а саме архівної довідки Центрального державного архіву про народження ОСОБА_17 , стала відомою та обставина, що ОСОБА_14 станом на 1904 рік був живий; ОСОБА_14 та ОСОБА_15 станом на 1904 рік перебували у шлюбі; ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 народився син - ОСОБА_17 .
На переконання заявника (відповідача), вказані обставини доводять неспроможність посилання позивачки на смерть ОСОБА_14 у 1902 році, укладання у 1903-1904 році шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та народження в них сина - ОСОБА_11 .
Зазначає, що про вказані обставини йому не було відомо в ході розгляду справи по суті позовних вимог ОСОБА_2 , про їх існування він дізнався лише після отримання 05 травня 2025 року його представником архівної довідки про народження ОСОБА_17 . 
Разом з цим, суд першої інстанції встановив, що надана довідка не спростовує встановлені судом у сукупності обставини на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
Так, під час розгляду справи по суті судом першої інстанції свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є троюрідними сестрами.
Переглядаючи справу по суті у касаційному порядку, Верховний Суд звернув увагу на те, що за неможливості отримання всіх документів на підтвердження факту родинних відносин, суди попередніх інстанцій правильно врахували показання свідків, які надали відому їм інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню у справі.
Погоджуючись з вказаним вище висновком місцевого суду, апеляційний суд обгрунтовано зазначив, що неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
При цьому, заявник (відповідач) не навів переконливих аргументів про те, що обставини, зазначені ним як підстава для перегляду рішення суду відповідно до статті 423 ЦПК України, не були і не могли бути відомі йому на момент розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що обставини, наведені ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року, не впливають на юридичну оцінку фактичних обставин у справі, яка переглядається, та в розумінні статті 423 ЦПК України не є нововиявленими обставинами, за яких може бути скасовано судове рішення.
За таких обставин суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2021 року.
Доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують та переважно зводяться до необхідності переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Посилання заявника на неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, що зазначені у касаційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки судів, зроблені за наслідками розгляду справи, узгоджуються з нормативно-правовим обґрунтуванням та правовими висновками, викладеними у наведених у касаційній скарзі постановах.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки колегія суддів встановила, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, то відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Дмитра Олеговича, залишити без задоволення.
Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк 

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник