УХВАЛА 

18 березня 2026 року
м. Київ

справа № 446/1044/24
провадження № 61-13434св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Робак Лариса Андріївна, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Мидзки Романа Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Робак Лариса Андріївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Робак Л. А., в якому просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили. 
Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року у задоволенні позовувідмовлено.
18 березня 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Мидзки Р.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року заяву задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21500 грн.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_5, задоволено, рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким позов задоволено. 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду.
Додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року скасовано. 
02 жовтня 2025 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Миздки Р. В. звернувся до суду із заявою, у якій просив стягнути з позивача на свою користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 950 грн.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
24 жовтня 2025 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Мидзка Р. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року в указаній справі.
Постановою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мидзка Р. В., задоволено частково, постанову Львівського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року скасовано. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків про відсутність поважних причин пропуску визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. В іншій частині рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 березня 2025 року залишено в силі. Додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року залишено в силі.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 7 950 грн та 4 844,80 грн судового збору за подання касаційної скарги.
27 лютого 2026 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мидзка Р. В., через систему «Електронний Суд» звернувсядо Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, які були сплачені ним за підготовку та подання процесуальних документів до суду касаційної інстанції.
Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник- адвокат Мидзка Р. В., задоволено частково, проте судом касаційної інстанції під час винесення цієї постанови не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником при касаційному перегляді справи. 
До заяви додані докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Вказана заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступних підстав.
У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати; 
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що 
й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторона 
у справі зобов`язана надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення 
з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не проводяться.

Указані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною 
у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано 
у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (стаття 122 ЦПК України).

У відповідності до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті 124 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Як випливає зі статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України, у разі неподання доказів понесення судових витрат протягом визначеного законом п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат підлягає залишенню судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

У справі, яка переглядається, у касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Мидзки Р. В. просив суд, зокрема, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у Верховному Суді, докази понесення яких будуть подані до суду протягом п`яти днів від дня проголошення рішення у справі.

Постанова Верховного Суду ухвалена 18 лютого 2026 року. 

Ураховуючи норми частини восьмої статті 141 та частини третьої статті 124 ЦПК України, останнім днем подання заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами є 23 лютого 2026 року (робочий день - понеділок). Заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подані до Верховного Суду стороною відповідача через систему «Електронний Суд» 27 лютого 2026 року, тобто з пропуском установленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України строку.

При цьому, попри те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу подана з порушенням п`ятиденного строку на подання такої заяви, заявник не порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку. 

Водночас, факт отримання заявником постанови Верховного Суду саме 26 лютого 2026 року не впливає на перебіг процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, наявніпідстави для застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі неподання доказів на підтвердження витрат, які понесла сторона у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення така заява залишається без розгляду, якщо відсутнє клопотання заявника про поновлення цього строку або суд визнає причини пропуску процесуального строку неповажними.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка подана його представником -адвокатом Мидзкою Романом Володимировичем, про ухвалення додаткового рішення у справі № 446/1044/24 залишити без розгляду.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий М. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов