УХВАЛА

23 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 754/923/25 
провадження № 61-15561ск25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила встановити факт її проживання та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з 
01 травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, тобто по дату смерті ОСОБА_3 .
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 14 жовтня 2025 року, позов задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, по дату смерті ОСОБА_3 
10 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник Міністерства оборони України - Матієнко О. Б. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення на користь Міністерства оборони України. 
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику: 1) надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року із зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку; 2) сплатити судовий збір у розмірі 1 937,92 грн; 3) надіслати на адресу суду касаційну скаргу у новій редакції з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї (цих) підстави (підстав), та яка відповідає вимогам статтям 392 ЦПК України та надіслати копії уточненої скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а у разі подання касаційної скарги у новій редакції та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет надати докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів всім учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу
31 грудня 2025 року Міністерство оборони України надіслало до суду квитанцію про сплату судового збору у визначеному судом розмірі.
10 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження та касаційна скарга, яка є аналогічною за змістом попередньої, а саме поданої 10 грудня 2025 року.
Обґрунтовуючи підстави пропуску строку на касаційне оскарження, представник заявника посилається на те, що 17 грудня 2025 року на рахунок Верховного Суду було зараховано судовий збір за подану касаційну скаргу у сумі 1937,92 грн. Разом з тим, повернувши попередню касаційну скаргу суд не позбавив можливості Міністерство оборони України повторно її подати. Тобто Міністерство оборони України виконує вимоги суду і це є підтвердженням того, що скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито всіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення касаційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на час повторної подачі касаційної скарги. У зв`язку з цим є поважні причини, щодо поновлення строку на касаційне оскарження Міністерству оборони України.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
З урахуванням наведених причин пропуску строку на касаційне оскарження, строк на касаційне оскарження має бути поновлений, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали на відповідність вимогам частини другої статті 392 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником усунуто не в повному обясзі. 
Зміст касаційної скарги Міністерства оборони України, поданої 10 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2025 року, свідчить про незгоду зі змістом оскаржуваних судових рішень.
В прохальній частині касаційної скарги заявник просить, зокрема: «відступити від висновку Верховного Суду по типовим справам та ухвали новий з врахуванням того, що є непоодинокі випадки щодо махінацій проживання без реєстрації шлюбу і держава вже за них виплатила кошти (одноразову грошову допомогу) і не може її повернути…».
Проте, у касаційній скарзі, поданої 10 лютого 2026 року,відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, не вказано, від якого саме висновку вважає необхідним відступити заявник та щодо якої норми права, застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Сама по собі вказівка на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України) не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
Цитування змісту постанов Верховного Суду також не може бути прийнято судом касаційної інстанції як підстава касаційного оскарження, оскільки заявник не конкретизує, який саме висновок щодо застосування норми права, застосованої апеляційним судом, та в яких подібних правовідносинах не було враховано в оскаржуваних судових рішеннях, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Заявник повинен був зазначити, який правовий висновок Верховного Суду, на його переконання, мав застосувати суд апеляційної інстанції під час ухвалення судового рішення у цій справі та обґрунтувати наявність іншої підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Отже, недоліки касаційної скарги встановлені ухвалою Верховного Суду 
від 29 грудня 2025 року заявником не виконано у повному обсязі.
Частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно надіслати на адресу суду касаційну скаргу у новій редакції, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав) та надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 127, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства оборони України про поновлення строків на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Міністерству оборони України строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року.
Продовжити Міністерству оборони України строк для усунення недоліків касаційної скарги, поданої на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Копію цієї ухвали надіслати заявнику.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя М. Є. Червинська