УХВАЛА

16 березня 2026 року 
м. Київ
справа №340/3668/24
адміністративне провадження № К/990/8278/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Соколова В.М.,  Єресько Л.О., 
перевіривши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та додаткових постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області; (третя особа - Національна поліції України) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду зі з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області; (третя особа - Національна поліції України), у якому просили:
-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 14 листопада 2022 року №1474 «Про скасування актів спеціального розслідування нещасних випадків та призначення повторного розслідування»;
-визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 14 березня 2023 року №274 о/с «Про виплату одноразової грошової допомоги» у зв`язку із загибеллю поліцейського ОСОБА_3 »;
-зобов`язати Департамент патрульної поліції призначити та виплатити, із врахуванням раніше виплачених сум, у рівних частках, матері - ОСОБА_1 та батькові - ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю поліцейського ОСОБА_3 під час дії воєнного стану, передбачену пунктом 2 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 15000000,00 гривень. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14 березня 2023 року №274 о/с в частині призначення одноразової грошової допомоги у сумі 1006500 гривень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України призначити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у сумі 15000000 гривень на підставі припису пункту 2 постанови Уряду України від 28 лютого 2022 року №168 (в редакції на 28 лютого 2022 року) і виплатити кошти з урахуванням сплати коштів у сумі 1006500 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стягнуто на користь кожного - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10018,95 грн.
26 січня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту патрульної поліції.
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області; (третя особа - Національна поліції України) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
24 лютого 2026 року Департаменту патрульної поліції вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та додаткові постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Щодо касаційної скарги в частині скасування рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, Суд зазначає наступне.
Верховним Судом встановлено та підтверджено даними бази «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)», що ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2026 року (провадження № К/990/3894/26 ) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
З огляду на наявність ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Варто зазначити, що вищенаведена норма процесуального закону визначає імперативний обов`язок суду касаційної інстанції відмовити у відкритті касаційного провадження за наявності постановленої у відповідній адміністративній справі ухвали суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Законодавець, установивши такі процесуальні правила, обмежив можливість суду касаційної інстанції повертатись до вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, за скаргою якої вже відмовлено у відкритті касаційного провадження на це саме судове рішення. Ці правила є чіткими, а процесуальне законодавство не містить виключень щодо їх застосування.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження, в частині скасування рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, необхідно відмовити.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження в частині оскарження додаткових постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги, в частині оскарження додаткових постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, встановлено, що у ній відсутнє посилання на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень та не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Натомість касаційна скарга містить опис обставин справи, цитування норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суддів попередніх інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Також, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд першої інстанції у цій справи дійшов висновку про доцільність відкриття провадження та розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Наразі у касаційній скарзі позивач ставить питання про скасування судових рішень, які, за загальним правилом, не підлягають касаційному перегляду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України визначено перелік випадків, наявність принаймні одного з яких у певній конкретно взятій ситуації, якщо скаржник наведе достатньо переконливі мотиви, касаційний суд може розцінити як виняток із передбаченого цією ж нормою загального правила.
Скаржник, маючи намір оскаржити судові рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, які в силу наведених норм процесуального Закону не підлягають касаційному перегляду, повинен обґрунтувати наявність умови/умов, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, при цьому, наведені ним мотиви мають бути вагомими на стільки, щоб переконати суд у дійсній наявності підстав для виходу за межі загального правила, яке не дозволяє здійснювати касаційний перегляд судових рішень у такій справі.
Отже, враховуючи, що ця справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, не лише визначених частиною 4 статті 328 КАС України, а й підтвердження випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зокрема, по тексту касаційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції помилково відніс цю справу до категорії справ незначної складності, оскільки, ціна позову становить 15 000 000 гривень, що у понад десять разів перевищує поріг малозначності, встановлений законом.
Верховний Суд звертає увагу скаржника, що суд першої інстанції не відносив цю справу до справ незначної складності, а вирішив здійснити розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС); якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався за виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС).
Колегія суддів наголошує, що предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись пунктами 1, 3 частини першої статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року, додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду 28 березня 2025 року, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та додаткових постанов Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області; (третя особа - Національна поліції України) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала у справі набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Судді	А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов