УХВАЛА

03 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9161/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т.М., 
за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,

представників учасників справи:
прокурора - Зарудяна Н. О. (Офіс Генерального прокурора)
позивача 1 - не з`явилися
позивача 2 - Штанько Т. В. (самопредставництво)
відповідача 1 - Коробейник А. В. (адвокат)
відповідача 2 - не з`явилися

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Київської міської прокуратури
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025
за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:
Кобеляцької міської ради;
Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ";
Відділу освіти Кобеляцької міської ради
про визнання недійсним договору та стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 107 874,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради (далі - Рада, позивач 1), Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (далі - Держаудитслужба, позивач 2) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (далі - ТОВ "ТВІЙ ГАЗЗБУТ", відповідач 1) та Відділу освіти Кобеляцької міської ради (далі - Відділ освіти, відповідач 2) про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу від 04.09.2023 № 60В200-2420-23-b, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2 (далі - Договір), та стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 107 874,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Договір суперечить вимогам статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а набуті за ним кошти підлягають стягненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 (суддя Чинчин О.В.) у справі № 910/9161/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 (колегія суддів: Демидова А.М., Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі № 910/9161/24 залишено без змін.

Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - прокурор), не погоджуючись із судовими рішеннями попередніх інстанцій, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга прокурора подана на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України. 

Прокурор вважає, що ТОВ "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" в своїй пропозиції зазначив недостовірну інформацію, що є суттєвою для визначення результатів відкритих торгів, а саме, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" є ОСОБА_1 , тому відповідно до пункту 11 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повинен був відхилити тендерну пропозицію ТОВ "ТВІЙ ГАЗЗБУТ", оскільки учасник закупівлі є особою, до якої застосовано санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт та послуг згідно із Законом України "Про санкції", оскільки до ОСОБА_1 . Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Скаржник у своїй касаційній скарзі зауважує, зокрема, про те, що судами попередніх інстанцій, під час прийняття рішень, неправильно застосовані норми матеріального права (пункт 11 частини першої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", підп. 11 частини першої п. 47 Особливостей № 1178, статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 42, підп. 1 п. 44 Особливостей №1178, пункт 30 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", пункти 9, 10 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України", частини четвертої статті 10 Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України", Закону України "Про санкції") та в порушення норм процесуального права (статті 2, 7, 236 Господарського процесуального кодексу України) не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права, а саме, застосування статей 203, 215, 216, частини третьої статті 228 ЦК України, статей 3, 4 Закону України "Про санкції", пп. 11 п. 44 Особливостей, п. 538 дод. 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 у подібних цій справі правовідносинах, а саме щодо забезпечення прокурором захисту економічних інтересів держави шляхом визнання недійсними правочинів, укладених в порушення вимог Закону України "Про санкції" та обмежень, встановлених рішеннями Ради національної безпеки і оборони України, введеними в дію Указами Президента України, а також застосування особливих правових наслідків таких правочинів, що суперечать інтересам держави в суспільства.

Скаржник зауважує про те, що законодавством про публічні закупівлі передбачено відхилення тендерної пропозиції за умови накладення санкцій саме на кінцевого бенефіціарного власника, що і має місце у цьому випадку. Позиція про "персональні" санкції, тобто санкції, застосовані не до юридичної особи, а виключно до фізичної, на переконання скаржника, не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Позивач 2 у відзиві на касаційну скаргу просить її задовольнити; судові рішення попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" просить Суд залишити оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема, на дотримання судами норм матеріального та процесуального права. 

Під час вивчення матеріалів касаційної скарги та в ході підготовки до розгляду касаційної скарги у справі № 910/9161/24 Судом встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 23.10.2025 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передав справу № 927/994/23 для відступу від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № 910/17647/18 та від 15.04.2025 у справі № 910/1418/23.

Передаючи справу № 927/994/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, Верховний Суд в ухвалі від 23.10.2025 зазначив, зокрема, таке:

- спірне питання, передане на розгляд касаційного суду, полягає у тому, чи правомірним є стягнення заявлених у позові грошових коштів з відповідача - СТОВ «Батьківщина» на користь позивача - ПрАТ «Украгро НПК», при тому, що: кінцевим бенефіціарним власником позивача є особа, на яку накладені персональні економічні санкції, - ОСОБА_1 , крім того його дружина є громадянкою російської федерації; договір є недійсним, оскільки був укладений під впливом тяжкої обставини та з перевищенням директором відповідача своїх повноважень, а також нікчемним, оскільки порушує публічний порядок і законодавство про захист економічної конкуренції; відсутнє порушене право кредитора і невиконане зобов`язання боржника, оскільки судом у межах справи № 927/730/25 вжито заходи забезпечення позову, якими, зокрема, заборонено позивачу та відповідачу виконувати умови договору;
- Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до якого застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_1 строком на 3 роки; Указом Президента України від 24.06.2024 № 376/2024 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.06.2024 "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до якого застосовано (скасовано або змінено) персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_1 строком на 10 років;
- відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" (далі - Постанова № 187) до прийняття та набрання чинності Законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на: 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (особи, пов`язані з державою-агресором): (І) громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; (ІІ) юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; (ІІІ) юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації; (IV) юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті;
- якщо застосовувати правову позицію, викладену у постановах від 27.05.2025 у справі № 910/17647/18 та від 15.04.2025 у справі № 910/1418/23, то у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у пункті 1 Постанови № 187 як такі, що "пов`язані з державою-агресором", це є підставою для відмови в позові; за змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2024 у справі № 927/994/23, у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у пункті 1 Постанови № 187 як такі, що "пов`язані з державою-агресором", це не впливає на можливість задоволення позову, однак є підставою для зупинення виконання майбутнього судового рішення під час виконавчого провадження;
- існує неоднакове правозастосування Верховним Судом пункту 1 Постанови № 187 в аспекті того, чи підлягає застосуванню зазначений у цьому пункті мораторій щодо виконання грошових зобов`язань на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, на будь-якій стадії судового процесу, обмежуючи суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів) у реалізації ними права вимоги до зобов`язаної сторони, як шляхом звернення за судовим захистом, так і шляхом примусового виконання, чи вказаний мораторій, як такий, що означає відстрочення виконання певних зобов`язань, а не звільнення юридичних осіб України від виконання зобов`язань за укладеними ними угодами, не має бути підставою для припинення зобов`язання та відмови у захисті порушеного права;
- законодавець передбачив певні особливості, пов`язані із примусовим виконанням рішень, якщо стягувачами у виконавчому провадженні є особи, пов`язані з державою-агресором, з метою акумулювання майна для майбутнього звернення стягнення; водночас законодавством не передбачено такої підстави для відмови в позові про стягнення заборгованості як пов`язаність особи з державою-агресором або введення мораторію на виконання грошового зобов`язання.

Водночас, в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2025 у справі № 927/994/23 зазначено, що відповідач наполягає на тому, що оскільки кінцевий бенефіціарний власник товариства (позивача) - ОСОБА_1 є особою, на яку накладені персональні економічні санкції, крім того його дружина є громадянкою російської федерації, позивач є особою, "пов`язаною з державою-агресором" в розумінні пункту 1 Постанови № 187, а тому на нього поширюється мораторій на виконання грошових зобов`язань, за якими позивач є кредитором (у тому числі і грошового зобов`язання, що є об`єктом цього позову до відповідача).

Ураховуючи підстави передачі справи № 927/994/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, за результатами розгляду справи № 927/994/23 має бути сформований висновок щодо застосування мораторію на виконання грошових зобов`язань, встановленого Постановою № 187, до юридичної особи, кінцевим бенефіціарним власником якої є особа, на яку накладені персональні економічні санкції (аналогічно справі, що переглядається, - ОСОБА_1 ), та щодо правових наслідків застосування такого мораторію. Ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2025 прийнято до розгляду справу № 927/994/23.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною четвертою статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 

Відповідно до пункту 7 частини першої та частини третьої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

У зв`язку з наведеним, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у справі № 910/9161/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у справі № 927/994/23.

Такого ж висновку про зупинення касаційного провадження дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 915/802/24 (ухвала від 14.01.2026), №922/154/25 (ухвала від 26.01.2026), № 918/681/24 (ухвала від 26.01.2026), № 924/572/24 (ухвала від 26.01.2026) у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 910/9161/24 зупинити до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 927/994/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов 

Суддя Т. Малашенкова