ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 753/2986/23
провадження № 51-1372 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого 
ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, крім житла, що належить ОСОБА_7 на праві власності.
2. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
3. Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, з метою подальшого збуту та у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини з метою подальшого збуту, із залученням неповнолітньої.
4. Як установив місцевий суд,   ОСОБА_7 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, із корисливих мотивів, усупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин розробив план збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, зокрема 4-ММC та PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он).
5. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, під час спілкування з неповнолітньою особою, запропонував останній здійснювати «закладки», тобто схованки із особливо небезпечними психотропними речовинами, із метою їх подальшого збуту наркозалежним споживачам.
6. Відповідно до запропонованого ОСОБА_7 розподілу обов`язків, останній мав отримувати від гуртових постачальників невеликі партії особливо небезпечних психотропних речовин, тримати зв`язок із «куратором» протиправної діяльності, а також здійснювати перерахунок коштів за психотропні речовини та отримувати кошти за здійснені схованки із психотропними речовинами. У свою чергу неповнолітня особа мала безпосередньо здійснювати схованки із психотропними речовинами та фіксувати їх місцезнаходження за допомогою фотокамери власного мобільного телефону, з метою сповіщення «куратора» та подальшого збуту психотропних речовин наркозалежним споживачам.
7. За вказану протиправну діяльність ОСОБА_7 запропонував неповнолітній особі розподіляти отримані грошові кошти між собою. Так, отримуючи 120 гривень за здійснення однієї схованки із особливо небезпечною психотропною речовиною, ОСОБА_7 пообіцяв передавати неповнолітній особі частину в розмірі 50 гривень, а решту коштів мав залишати собі, на що остання погодилася.
8. У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_7 , використовуючи додаток «Telegram», встановлений на належному йому мобільному телефоні, домовився з невстановленою особою щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС та PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) із метою подальшого збуту. 
9. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, ОСОБА_7 у невстановлений день, час та місці, у невстановлений спосіб, отримав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС та PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), тим самим незаконно придбав та розпочав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину з метою подальшого збуту.
10. У подальшому, 04 січня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4 ММС та PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), спільно з неповнолітньою, прибув за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 15, з метою здійснення схованок із особливо небезпечною психотропною речовиною.
11. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 передав неповнолітній особі згортки з ізоляційної стрічки, всередині яких знаходились полімерні пакети із пазовим замком із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, а неповнолітня особа в свою чергу за координатами 50.390288 30.647893, 50.390194 30.647859, 50.389399 30.646914, 50.388858 30.646860, 50.389008 30.647017, 50.389094 30.647108, 50.389233 30.647310, 50.389149 30.647391 здійснила вісім «закладок», тобто схованок із вказаною речовиною.
12. Надалі, 05 січня 2023 року, у період часу з 08:04 год. по 17:20 год., слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 15, а саме за координатами 50.390288, 30.647893; 50.390194, 30.647859; 50.389399, 30.646914; 50.388858, 30.646860, 50.389008, 30.647017, 50.389094, 30.647108, 50.389233, 30.647310, 50.389149, 30.647391, було виявлено та в подальшому вилучено «закладки» (схованки з речовинами) - вісім згортків із ізоляційної стрічки, всередині яких знаходилася полімерні пакети із пазовим замком із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, загальною масою 4,135 г, що є великими розмірами, яку ОСОБА_7 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15 лютого 1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03 червня 2009 року, придбав та зберігав, із метою подальшого збуту.
13. Крім того, 04 січня 2023 року о 17:11 год. за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 15, працівниками поліції було затримано ОСОБА_7 , у якого в подальшому, під час особистого обшуку, було виявлено та вилучено згорток ізоляційної стрічки, всередині якого знаходився полімерний пакет із пазовим замком із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,236 г, яку ОСОБА_7 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.
14. Київський апеляційний суд ухвалою від 28 січня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині засудження останнього за ч. 2 ст. 307 КК за епізодом від 05 січня 2023 року скасував та закрив провадження в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпанням можливості їх отримання. Дії ОСОБА_7 за епізодом від 04 січня 2023 року перекваліфікував з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 1 ст. 309 КК та призначено йому за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
15. В іншій частині вирок місцевого суду залишив без зміни.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
17. На обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що:
- висновки апеляційного суду щодо відсутності даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 умислу на збут вилученої у нього психотропної речовини 04 січня 2023 року та відсутності достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 щодо незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою подальшого збуту із залученням неповнолітньої 05 січня 2023 року є необґрунтованими та невмотивованими;
- рішення суду щодо визнання недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 та показання свідка - ОСОБА_9 є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону;
- в обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження покладено показання самого обвинуваченого;
- усупереч вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд, безпосередньо не сприймаючи показання свідка ОСОБА_8 , надав їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції, як і іншим доказам, наявним у матеріалах провадження.
18. На адресу Суду заперечень на касаційну скаргу не надходило.
Позиції учасників судового провадження
19. Прокурор підтримав подану касаційну скаргу. Захисник заперечував щодо її задоволення. 
Мотиви Суду
20. Заслухавшидоповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
21. Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
22. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
23. Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, що надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів. Зміст ухвала апеляційного суду повинен відповідати положенням ст. 419 КПК. 
24. Частиною 1 ст. 404 КПК передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Водночас до повноважень апеляційного суду, відповідно до ст. 407 КПК, законодавець відносить в тому числі й право: змінити вирок або ухвалу, скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.
25. За змістом ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
26. Наведені положення свідчать про те, що суд оцінює висунуте обвинувачення з позиції підтвердження (не підтвердження) доказами обставин, які за ст. 91 КПК підлягають доказуванню, і за встановленими фактичними обставинами застосовує закон про кримінальну відповідальність, чим підтверджує або спростовує твердження слідчого (прокурора), викладене в обвинувальному акті щодо юридичної оцінки діяння.
27. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_7 щодо незаконного придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, з метою подальшого збуту із залученням неповнолітньої, орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 2 ст. 307 КК, із чим погодився суд першої інстанції. 
28. Не погодившись із таким рішенням обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, у яких, із урахуванням подальших змін, просили: обвинувачений - змінити вирок місцевого суду та перекваліфікувати його дії на відповідну частину ст. 309 КК; захисник - кримінальне провадження в частині епізоду від 04 січня 2023 року щодо передачі неповнолітній особі згортків у яких містилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, з якими у подальшому неповнолітня особа здійснила «закладки» (схованки) закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, а в частині епізоду, коли у ОСОБА_7 під час особистого обшуку було вилучено згорток із кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК.
29. Суд апеляційної інстанції, розглянувши подані апеляційні скарги сторони захисту в межах, визначених ст. 404 КПК, навів конкретні та ґрунтовні мотиви, чому досліджені місцевим судом докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК. Цей суд закрив кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК за епізодом від 05 січня 2023 року, перекваліфікував дії ОСОБА_7 за епізодом від 04 січня 2023 року на ч. 1 ст. 309 КК та призначив йому покарання за цим законом. 
30. Із такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів виходячи із наступного.
31. Для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею такого придбання та зберігання.
32. Так про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо.
33. Разом із тим, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надала сторона обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
34. Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, цей суд послався на показання свідків ОСОБА_9 - старшого інспектора ювенальної превенції Дарницького управління поліції, ОСОБА_10 - законного представника ОСОБА_8 ; фактичних даних, що містяться у: рапортах інспектора СЮП ВП Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 04 та 05 січня 2023 року; витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколах затримання особи від 04 січня 2023 року; протоколі огляду від 05 січня 2023 року; протоколах огляду місця події від 05 січня 2023 року; висновках судових експертиз матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-23/742-НЗПРАП, № СЕ-19/111-23/741-НЗПРАП від 05 січня 2023 року та № № СЕ-19/111-23/1303-НЗПРАП від 24 січня 2023 року. Також місцевий суд послався на протокол проведення слідчого експерименту від 06 січня 2023 року, за участю ОСОБА_8 , яка у присутності законного представника та психолога, із залученням статиста, на місці детально пояснила як саме вона з ОСОБА_7 здійснювали збут психотропних речовин та показала як вони робили закладки.
35. При цьому суд визнав недостовірними показання свідка ОСОБА_8 , у яких вона заперечувала причетність ОСОБА_7 до збуту психотропної речовини та наполягала на тому, що саме вона організувала її збут і здійснювала закладки. Своє рішення місцевий суд обґрунтував тим, що ОСОБА_8 хотіла допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності через наявність дружніх відносин з останнім, а тому дала неправдиві показання суду, а також показаннями законного представника ОСОБА_8 - її матері ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні просила врахувати, що донька надає неправдиві показання на прохання обвинуваченого.
36. Відповідно до ч. 4 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується
37. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції, у судовому засіданні від 22 травня 2024 року, задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_6 про повторне дослідження письмових доказів у порядку ч. 3 ст. 404 КПК, дослідив протокол огляду мобільного телефону, протокол огляду місця події, протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис до нього (т. 2 а.п. 133-134). 
38. Апеляційний суд, встановив, що під час слідчого експерименту  ОСОБА_8 викрила себе у вчиненні незаконного придбання психотропної речовини із метою збуту та намірі збути її шляхом закладок, зазначила місця розташування зроблених нею закладок. Повідомила про участь у придбанні психотропної речовини хлопця на ім`я ОСОБА_11 , однак не зазначила у чому конкретно полягала його участь. Отже, під час цієї слідчої дії ОСОБА_8 викрила себе у вчиненні кримінального правопорушення і набула процесуального статусу підозрюваної, однак вона не була забезпечена захисником та їй не були роз`яснені права підозрюваної під час досудового розслідування.
39. З огляду на встановлене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції визнав цей доказ недопустимим. Таке рішення суду є належним чином обґрунтованим та узгоджується з нормами процесуального закону.
40. Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
41. Частиною ч. 1 ст. 97 КПК визначено, що показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Частиною 7 цієї статті передбачено, що у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
42. Із матеріалів провадження вбачається, що свідок ОСОБА_9 працювала на посаді старшого інспектора ювенальної превенції Дарницького управління поліції, і була присутня під час затримання ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також під час того, як ОСОБА_8 розповіла про обставини знайомства з ОСОБА_7 та вчинення кримінального правопорушення.
43. З огляду на те, що інспектор ювенальної превенції Дарницького управління поліції ОСОБА_9 здійснювала оперативну діяльність, спрямовану на викриття кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів психотропних речовин, під час якої були затримані ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , про що з посиланням на рапорти інспектора ювенальної превенції Дарницького управління поліції ОСОБА_9 правильно зазначив апеляційний суд, що відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК показання щодо змісту отриманих від ОСОБА_8 пояснень про обставини збуту психотропної речовини є недопустимим доказом, а тому посилання у вироку суду на ці показання є незаконними.
44. Також апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що показання законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , яка не була безпосереднім свідком вчинення кримінального правопорушення, щодо того, що її донька не могла вчинити збут наркотичних засобів не підтверджується показаннями ОСОБА_8 та є припущенням.
45. У цьому випадку апеляційний суд узяв до уваги показання свідка ОСОБА_8 , які остання надала в судовому засіданні суду першої інстанції, та повідомила про обставини знайомства з ОСОБА_7 та зазначила, що саме вона організувала збут психотропних речовин та зробила «закладки». ОСОБА_8 повідомила, що приблизно 30 - 31 грудня 2022 року, коли прийшла друга поставка, вона самостійно забрала товар на синій гілці метро, можливо станція «Мінська», та привезла до себе додому, де стала зберігати. 04 січня 2023 року їй зателефонував обвинувачений та спитав, чи є в неї щось вжити. Вона повідомила, що є і вони зустрілись біля торгового центру «Піраміда», де вона попросила обвинуваченого сходити з нею, оскільки вона мала зробити закладки. Прийшовши на місце, вона дала наркотик ОСОБА_7 і він відійшов від неї та вживав його, а вона все розклала. Коли ОСОБА_7 повернувся, вони пішли пити каву у торговий центр «Піраміда», де вона відправила фотографії на Ebay. Там ОСОБА_7 знову попросив дозу, але в неї вже нічого не було, тому вони повернулись на місце, де були зроблені закладки, вона показала йому місце, він забрав пакетик, після чого вони були затримані працівниками поліції. Вона повідомила, що під час слідчого експерименту вона оговорила ОСОБА_7 через тиск з боку працівників поліції.
46. Також апеляційний суд дійшов висновку про те, що показання ОСОБА_7 , який визнав винуватість у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту та надав пояснення щодо обставин, які мали місце при його затриманні, узгоджуються в цій частині з показаннями наданими ОСОБА_8 у судовому засіданні. Версія подій, викладена в показаннях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується протоколом огляду мобільного телефону, який був досліджений судом апеляційної інстанції, та відповідно до якого в телефоні виявлено листування щодо асортименту наркотичних засобів та психотропних речовин, а також реквізитів на перерахування коштів, фотографії місцерозташувань закладок та дані щодо оплати покупок, що підтверджує факт придбання та здійснення закладок саме ОСОБА_8 .
47. Таким чином, апеляційний суд, заслухавши показання свідка ОСОБА_8 , надані нею в суді першої інстанції, належним чином обґрунтувавши своє рішення, навів підстави чому бере їх до уваги.
48. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 про допит свідка ОСОБА_8 2008 року народження (т. 2 а.п. 121-122).
49. У подальшому на адресу неповнолітньої ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_10 було неодноразово направлено виклики до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.п. 125, 145, 152), проте в судові засідання апеляційного суду ніхто не з`явився. В судовому засіданні 10 грудня 2024 року суд вкотре повідомив, що свідок в судове засідання не з`явилася, застосування до цього свідка приводу не передбачено кримінальним процесуальним законодавством, а тому, оскільки ніхто з учасників апеляційного розгляду, присутніх у судовому засіданні не заперечував, цей суд дійшов висновку про прослуховування показань свідка ОСОБА_8 , наданих нею в суді першої інстанції, що й було зроблено в цьому судовому засіданні та підтверджується, зокрема журналом судового засідання від 10 грудня 2024 року (т. 2 а.п. 162-163).
50. Така позиція суду апеляційної інстанції повністю узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 140 КПК, відповідно до якої привід свідка не може бути застосований до неповнолітньої особи, вагітної жінки, осіб з інвалідністю першої або другої груп, особи, яка одноосібно виховує дітей віком до шести років або дітей з інвалідністю, а також осіб, які згідно із цим Кодексом не можуть бути допитані як свідки.
51. Інших доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення, а саме за такими кваліфікуючими ознаками як «мета збуту» та «залучення неповнолітньої» матеріали кримінального провадження не містять.
52. З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду за епізодом від 05 січня 2023 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК та перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК на ч. 1 ст. 309 КК за епізодом від 04 січня 2023 року.
53. Також цей суд, урахувавши дані, що характеризують особу винного, дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК, звільнивши його з під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям ним покарання.
54. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо  ОСОБА_7 ,дотримався вимог кримінального процесуального закону. Ухвала цього суду відповідає положенням ст. 419 КПК.
55. Мотиви незгоди з судовим рішенням, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції і не містять переконливих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм матеріального чи процесуального права, які можуть поставити під сумнів їх законність.
56. Отже, з огляду на те, що Судом не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які були б безумовними підставами для скасування або зміни ухвали апеляційного суду, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2         ОСОБА_3