УХВАЛА

08 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/1712/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрнікельхром»
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий Євсіков О.О., судді: Корсак В.А., Алданова С.О.)
у справі №910/1712/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрнікельхром»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
про зобов`язання прийняти товар та стягнення 16 561 092,57 грн,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрніхром», яке пізніше змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрнікельхром» (далі - ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - Оператор ГТС) прийняти від ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» замовлений за договором №4600006009 від 18 квітня 2022 року (далі - Договір) товар - панель полімерну для будівництва тимчасових доріг (Ground-Mat K-mat Ocean-Land) у кількості 166 одиниць загальною вартістю 12 847 511,57 грн;
- стягнути з Оператора ГТС на користь ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» 16 561 092,35 грн, з яких: 12 847 511,57 грн основної заборгованості, 698 904,63 грн пені, 1 914,81 грн 0,01% річних, 1 902 161,34 грн інфляційних втрат, 1 110 600,00 грн збитків за зберігання неприйнятого товару.
Позов обґрунтовані тим, що Оператор ГТС безпідставно відмовився від прийняття замовленого товару та не оплатив його вартість, внаслідок чого ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» зазнало збитків у формі орендної плати за зберігання неприйнятого товару, які відповідач зобов`язаний йому відшкодувати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 травня 2025 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Оператора ГТС прийняти від ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» замовлений товар за Договором, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 12 847 511,57 грн вартості товару та 156 592,54 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10 червня 2025 року заяву ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Оператора на користь ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 685,18 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Оператор ГТС звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 13 травня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання прийняти від ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» замовлений товар та стягнення 12 847 511,57 грн; прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Ухвалою від 09 липня 2025 року Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження у справі №910/1712/25, а ухвалою від 25 лютого 2026 року (повний текст складено 10 березня 2026 року) - зупинив до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата Касаційного господарського суду) справи №910/8181/24.
23 березня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром», в якій скаржник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року та направити справу №910/1712/25 до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
В системі «Електронний суд» документ сформований 20 березня 2026 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Ухвалу від 25 лютого 2026 року Північний апеляційний господарський суд обґрунтував тим, що правовідносини у справах №910/1712/25 та №910/8181/24 за сферою правового регулювання є подібними, а правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/8181/24 може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у справі №910/1712/25. Тому з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд апеляційної інстанції виснував про наявність правової підстави для зупинення апеляційного провадження у справі №910/1712/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду судового рішення у справі №910/8181/24.
Апеляційний господарський суд звернув увагу на те, що зі змісту ухвали від 23 червня 2025 року про прийняття справи №910/8181/24 до свого провадження, об`єднана палата Касаційного господарського суду передовсім має розглянути фундаментальне питання про те, яким є належний спосіб захисту постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (незалежно від подання чи неподання покупцем заявки на поставку) - право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу і чи застосовний такий спосіб, як зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар. Також об`єднана палата має дати відповідь на те, який характер має позовна вимога про зобов`язання покупця прийняти товар - майновий чи немайновий.
Також суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що зупинення провадження у цій справі, беручи до уваги існування об`єктивної необхідності у такому зупиненні внаслідок перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, жодним чином не порушує права учасників справи на її розгляд протягом розумного строку, натомість зумовлює зупинення перебігу процесуальних строків та сприяє дотриманню судом повноти і всебічності встановлення обставин справи з одночасним збереженням єдності судової практики, що спрямовано саме на дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а не навпаки.
Натомість скаржник в касаційній скарзі зазначив, що апеляційний господарський суд, посилаючись на статті 228 та 229 ГПК України, зробив помилковий висновок про подібність правовідносин у цій справі (№910/1712/25) та у справі №910/8181/24. 
Згідно з частиною другою статті 293 ГПК України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Зміст статті 228 ГПК України свідчить про те, що зупинення провадження є саме правом суду.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Верховний Суд виходить з того, що така підстава для зупинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 228 ГПК України) застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої має висловитися Велика Палата, об`єднана палата або палата Верховного Суду, а відтак у судовому рішенні міститиметься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата Верховного Суду, яка передала справу, і вказана норма є застосовною і у цій справі.
Підставою для зупинення провадження у справі за вказаної підстави є не лише існування подібної справи на розгляді у суді касаційної інстанції та можливе припущення про те, що рішення у ній має значення для справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи. Вказаний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2023 року у справі №910/14224/20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Враховуючи різноманіття можливих правовідносин, в межах яких відбувається застосування відповідної норми права, для забезпечення однакового застосування такої норми основними при визначенні подібних правовідносин мають бути ті ознаки, які впливають на їх правове регулювання (тобто можливість застосування відповідної норми).
Верховний Суд з Єдиного державного реєстру судових рішень встановив, що предметом позову у справі №910/8181/24 є вимога позивача (продавця) про зобов`язання відповідача (замовника) виконати обов`язки за договором про закупівлю товарів - прийняти товар у розмірі не виконаного зобов`язання. Позов обґрунтований тим, що відповідач не надав заявок на поставку замовленого товару в обумовленій сторонами кількості.
Така вимога відповідає позовній вимозі ТОВ «ВКФ «Укрнікельхром» у справі №910/1712/25 про зобов`язання відповідача прийняти замовлений за Договором товар у зазначених кількості та вартості.
Ухвалою колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 квітня 2025 року справу №910/8181/24 було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, яка прийняла зазначену справу до свого розгляду ухвалою від 23 червня 2025 року.
При цьому колегія суддів Верховного Суду після аналізу постанов Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі №910/1144/19 та від 14 травня 2024 року у справі №914/1757/22 щодо належності та ефективності такого способу захисту, як вимога постачальника про зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар з таким висновком не погодилася. Колегія зазначила, що конструкція договору поставки, яка передбачає поставку товару лише після направлення замовлення покупцем, фіксує певний механізм реалізації прав та обов`язків сторін. У такий спосіб ненадання покупцем замовлень може бути підставою для застосування іншого механізму врегулювання спору, однак саме по собі не створює підстав для примусового зобов`язання особи до вчинення дій, які не були нею належним чином ініційовані в межах договірних відносин.
Після аналізу співвідношення характеру порушення та способу захисту, колегія суддів зазначила, що направлення замовлень на поставку товару є необхідною передумовою виникнення обов`язку щодо його прийняття та оплати залишкового обсягу товару. Відтак, обраний спосіб захисту має бути спрямованим на усунення наслідків бездіяльності покупця.
Колегія суддів зазначила, що саме по собі судове рішення про зобов`язання покупця прийняти товар не породжує обов`язку останнього здійснити оплату вартості такого товару, тому належним способом захисту у такій ситуації є вимога про компенсацію вартості товару, що підлягав постачанню відповідно до погоджених сторонами умов Договору поставки, а не зобов`язання покупця до фактичного прийняття товару, замовлення якого ним не було належним чином ініційовано.
Посилаючись на постанову Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі №922/2272/24 колегія суддів в ухвалі від 23 червня 2025 року у справі №910/8181/24 наголосила, що належним способом захисту прав постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (невчинення дій щодо направлення замовлень на поставку) та несплати вартості такого товару є реалізація покупцем одного з передбачених законом механізмів захисту відповідно до частини четвертої статті 692 Цивільного кодексу України, а саме: право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу.
Як у справі №910/8181/24, так і №910/1712/25 позови виникли на підставі бездіяльності відповідачів (замовників) щодо отримання залишків товару, обумовленого договорами поставки, і спрямовані, зокрема, на їх зобов`язання на вчинення дій для отримання цього товару. Наведене спростовує доводи касаційної скарги про те, що обставини подання чи неподання покупцем заявки на поставку зумовлює неподібність правовідносин у цих справах.
В оскаржуваній ухвалі від 25 лютого 2026 року суд апеляційної інстанції виходив з того, що у межах розгляду справи №910/8181/24 об`єднана палата Касаційного господарського суду має вирішити питання стосовно того, яким є належний спосіб захисту постачальника у випадку відмови покупця від отримання товару (незалежно від подання чи неподання покупцем заявки на поставку) - право вимагати від покупця оплати вартості товару або право на відмову від договору купівлі-продажу і чи застосовний такий спосіб, як зобов`язання покупця виконати обов`язок у натурі шляхом зобов`язання прийняти товар. Також об`єднана палата має дати відповідь на те, який характер має позовна вимога про зобов`язання покупця прийняти товар - майновий чи немайновий. 
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №П/9901/54/18 (800/146/17).
Пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України забезпечений механізм наступної можливості правильного застосування певної норми права судами першої та апеляційної інстанції шляхом врахування майбутніх висновків палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень такої норми права.
Така підстава зупинення провадження у справі як перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду має на меті забезпечення єдності судової практики, яку можна досягти завдяки передбаченим процесуальним законом механізмам. Аналогічні висновки викладені у постановах від 17 вересня 2020 року у справі №557/457/19, від 19 квітня 2021 року справі №393/135/19, від 12 червня 2024 року у справі №344/11594/23, від 29 липня 2024 року у справі №927/609/22.
Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що з метою дотримання єдності судової практики наявні підстави для зупинення провадження у справі №910/1712/25.
З огляду на зазначене, Верховний Суд вважає, що застосування судом апеляційної інстанції пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про зупинення провадження у справі.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що 20 березня 2026 року об`єднана палата Касаційного господарського суду вже здійснила касаційний перегляд справи №910/8181/24 та ухвалила постанову, що відповідно до статті 230 ГПК України є підставою для поновлення зупиненого провадження.
Керуючись статтями 234, 287, 290, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Укрнікельхром» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року у справі №910/1712/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов
Судді І. В. Булгакова 
Т. М. Малашенкова