УХВАЛА

04 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 182/6943/23
провадження № 61-16001ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:
1.  ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (далі - КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради), про стягнення заборгованості по заробітній платі.
На обґрунтування позову зазначив, що з 01 січня 2016 року по 31 березня 2021 року він працював на посаді директора КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, з 31 березня 2021 року був звільнений з роботи розпорядженням Нікопольського міського голови Дніпропетровської області від 19 березня 
2021 року № 114к на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпПУ у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору.
Посилаючись на статтю 5 Закону України «Про колективні договори та угоди» вважає, що за весь час роботи йому у повному обсязі не була доплачена заробітна плата з огляду на умови колективного договору, а саме заробітну плату він отримував без урахування мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду у розмірі 120% розміру мінімальної заробітної плати, помноженого на коефіцієнт 
1,15. Тому, з січня 2016 року по грудень 2017 року заборгованість роботодавця перед ним складає 145 555,59 грн, інфляція складає 65 500,02 грн.
Зазначає, що у зв`язку з тим, що вказана недоплачена сума окладу не була виплачена на момент звільнення, з відповідачів підлягає стягненню також середній заробіток за весь час затримки розрахунку, який складає 1 109 530,50 грн. Отже, загальна сума, що підлягає стягненню на його користь - 1 317 586,11 грн.
Із врахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з відповідачів: суму недоплаченої заробітної плати у зв`язку з невиконанням вимог колективного договору та порушення норм Закону України «Про колективні договори та угоди» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 145 555,59 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2021 року по 13 грудня 2024 року у розмірі 1 539 686,94 грн, індекс інфляції відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» у розмірі 40 755,57 грн, а всього 1 725 998,10 грн, з подальшим перерахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку та індексу інфляції на день постановлення рішення суду по суті спору.
2. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області 
від 18 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Зобов`язано КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради провести нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період часу з 01 січня 2016 року 
по 31 грудня 2017 року відповідно до умов колективного договору, укладеного Нікопольською міською радою Дніпропетровської області з працівниками 
КП Ритуальна служба» Нікопольської міської ради на 2014 рік, який зберігав чинність з 01 січня 2014 року до 01 січня 2018 року, виходячи з мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду у розмірі 120% розміру мінімальної заробітної плати, помноженого на коефіцієнти 1,15 та 4,6 з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, а також, з урахуванням індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів (індекс інфляції) на послуги за період з 04 грудня 2023 року по 18 лютого 2025 року.
Стягнуто солідарно з Нікопольської міської ради, КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 нараховану заробітну плату за період часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідно до умов колективного договору, укладеного Нікопольською міською радою Дніпропетровської області з працівниками КП Ритуальна служба» Нікопольської міської ради на 2014 рік, який зберігав чинність з 01 січня 2014 року до 01 січня 
2018 року, виходячи з мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду у розмірі 120% розміру мінімальної заробітної плати, помноженого на коефіцієнти 1,15 та 
4,6 з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів, а також компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за період з 04 грудня 2023 року по 18 лютого 2025 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
3. Не погодившись із ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року та рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Колосов І. В. подав апеляційну скаргу.
4. Постановою від 03 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд задовольнив частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колосова І. В. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі № 182/6943/23 в частині скасував та постановив нове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради, про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнив частково.
Стягнув з КП «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої заробітної плати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 
2017 року у розмірі 145 555,59 грн, та компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги за період з квітня 2021 року по листопад 2025 року в розмірі 1 895,53 грн, а разом 147 451,12 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін. Вирішив питання розподілу судових витрат.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Колосова І. В. на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - залишив без задоволення, ухвалу залишив без змін.
5. 06 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду звернувся ОСОБА_1 з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року в частині відмови у стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку, постановивши нове рішення про задоволення позову. В іншій частині просив залишити судові рішення без змін. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року - залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір.
7. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 січня 2026 року, 09 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з клопотанням, у якому зазначає, що він має статус учасника бойових дій, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» дає йому право на звільнення від сплати судового збору.
8. Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.
9. 19 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Щодо вирішення питання про відстрочення сплати судового збору
10. Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
11.  Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
12. При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майно, майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
13. Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, а також предмет позову та обставини, наведені заявником, суд касаційної інстанції вважає за можливе відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, а тому клопотання про відстрочення сплати судового збору підлягає задоволенню.
Щодо підстав касаційного оскарження
14.  ОСОБА_1 зазначив, що підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо застосовності норм Закону України «Про колективні договори та угоди» у поєднанні з нормами статей 116,117 КЗпП України та можливості застосування наслідків, передбачених даними статтями Кодексу до невиплати частки заробітної плати при звільненні працівника, що установлена Колективним договором відповідно до Закону. 
15. Наведене свідчить, що касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
16. За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - задовольнити.
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Ритуальна служба» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості по заробітній платі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара