У х в а л а
24 лютого 2026 року
м. Київ
Справа № 490/8346/19
Провадження № 61-13581ск25
Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного Гудими Д. А. ознайомився із касаційною ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Демченко Наталя Вікторівна (далі - адвокат),
на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - мати дитини) до скаржника за участюСлужби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неї та
за зустрічним позовом скаржника до матері дитини за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, Веснянської сільської ради Миколаївської району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком і
в с т а н о в и в :
1. 29 жовтня 2025 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить: скасувати постанову апеляційного суду в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю та визначення розміру і дати початку стягнення аліментів; ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову матері про визначення місця проживання дитини з нею та стягнення аліментів за період з 3 вересня 2019 року по 1 березня 2022 року.
2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо вимог до змісту касаційної скарги
4. У касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) та рішення (ухвала), що оскаржується (пункти 3 і 4 частини другої статті 392 ЦПК України). 
4.1. Скаржник не вказав зазначеної інформації щодо Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, яка є у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, за зустрічними позовом. Тому повинен це зробити та надати ще один примірник копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами згідно з пунктом 1 частини другої статті 392 ЦПК України.
4.2. Скаржник просив, зокрема, скасувати постанову апеляційного суду в частині визначення місця проживання сина з матір`ю. Однак апеляційний суд щодо цієї вимоги самостійне рішення не ухвалював, а залишив у відповідній частині без змін рішення суду першої інстанції. З огляду на це скаржник повинен уточнити прохальну частину касаційної скарги.
(2) Щодо підстав касаційного оскарження
5. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави щодо оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року не конкретизував.
5.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);
(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
5.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
5.3. Скаржник у касаційній скарзі зазначив підставою касаційного оскарження те, що апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду щодо вирішення спорів про дітей. Однак скаржник не пояснив, які саме висновки не врахував апеляційний суд і щодо застосування яких саме норм.
(3) Щодо сплати судового збору
6. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
6.1. Скаржник додав до касаційної скарги квитанцію про сплату 28 жовтня 2025 року 1 225,88 грн судового збору, розмір якого не підтвердив розмірами своїх доходів.
6.2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
6.3. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
6.4. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
6.5. За змістом підпунктів 1 та 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» із 1 січня 2019 року становив 1 921,00 грн.
6.6. У вересні 2019 року мати дитини звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити місце проживання ОСОБА_3 (далі - син), ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , і стягнути зі скаржника аліменти на сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття сина.
У грудні 2019 року скаржник звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визначити місце проживання сина разом зі скаржником.
Суд першої інстанції частково задовольнив позов матері: визначив місце проживання дитини з матір`ю; стягнув зі скаржника аліменти на сина в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 1 березня 2022 року і до повноліття сина; відмовив у задоволенні зустрічного позову скаржника. 
Апеляційний суд з таким рішенням суду першої інстанції не погодився: змінив його в частині розміру та дати початку стягнення аліментів, стягнувши зі скаржника аліменти на сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з вересня 2019 року і до повноліття сина. 
Скаржник оскаржив постанову апеляційного суду в частині визначення місця проживання сина з матір`ю та визначення розміру і дати початку стягнення аліментів, тобто оскаржив судове рішення щодо однієї вимоги немайнового характеру й однієї вимоги майнового характеру.
6.7. Ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (пункт 3 частини першої статті 176 ЦПК України).
6.8. Ціну позову або розмір свого доходу за 6 місяців, які передували зверненню скаржника до Верховного Суду, не вказав. Тому точний розмір доплати судового збору має розрахувати самостійно на підставі документів, які можуть підтвердити дійсний дохід скаржника за відповідний період, за формулою: (1 921,00 грн х 0,4 + 1/4 доходу скаржника за 6 місяців х 1 %) х 200 % - 1 225,88 грн.
За відсутності таких документів - доплатити судовий збір до максимального розміру: (1 921,00 грн х 0,4 + 1 921,00 х 5 (максимальна ставка за подання позовної заяви майнового характеру)) х 200 % - 1 225,88 грн = 19 520,92 грн.
Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 490/8346/19).
6.9. Скаржник має надати суду документ про доплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, копії документів, які можуть підтвердити його дохід за відповідний період з такою кількістю копій усіх цих документів, яка відповідає кількості інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
(4) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
7. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
8. Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржнику або адвокатові. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
п о с т а н о в и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участюСлужби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неї та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, Веснянської сільської ради Миколаївської району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком.
2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 		Д. А. Гудима