УХВАЛА

03 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/8731/25
адміністративне провадження № К/990/6512/26 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області до Державної аудиторської служби України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест Інжиніринг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» про визнання протиправною та скасування вимоги, 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області звернулося до Державної аудиторської служби України; треті особи: ТОВ «Будінвест Інжиніринг», ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Державної аудиторської служби України № 001700-14/2647-2025 від 27.02.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року, ухваленим в порядку загального позовного провадження, позовні вимоги задоволено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
13 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є правомірність вимоги Державної аудиторської служби України № 001700-14/2647-2025 від 27.02.2025 року.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Оскаржуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року, заявник касаційної скарги посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що приймаючи рішення у справі № 160/8731/25, Третій апеляційний адміністративний суд не врахував до спірних подібних правовідносин висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 08.05.2018 року у справі № 826/3350/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 822/2087/17, від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17, від 14.12.2020 року у справі № 200/7584/19-а; від 17.06.2021 року у справі № 0440/6907/18 .
Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
В касаційній скарзі зазначено, що: «судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: п.1 ч. 1 ст. 8, п.п. 7, 13 ст. 10 , ст. 11, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а відтак порушив норми процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 242 КАС України». Проте Верховний Суд наголошує, що викладення доводів касаційної скарги у наведеному порядку на відповідає викладенню підстав оскарження у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, в касаційній скарзі заявник виклав лише поняття «подібності правовідносин», проте позивач конкретну норму, щодо застосування якої викладені висновки Верховного Суду, не зазначив та не обґрунтував подібність правовідносин у цій справі та у справах, на які він посилається. Аргументи скаржника зводяться лише до зазначення постанов Верховного Суду та їх цитування, що не може вважатися належним обґрунтуванням касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Отже, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області до Державної аудиторської служби України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінвест Інжиніринг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути особі, яка її подала.
2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	С.А. Уханенко