УХВАЛА
10 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 366/3396/23
провадження № 61-5335ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Іванківського районного 
суду Київської області від 11 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року у справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», до Вишгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками лісового фонду шляхом визнання недійсними розпорядження Іванківської районної державної адміністрації, державних актів на право власності на землю та повернення земельних ділянок на користь держави,
ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2025 року заступник керівника Київської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року, повний текст якої складено 
25 березня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику десять днів з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
В зазначеній ухвалі Верховний Суд дійшов висновку про те, що наданий заявником платіжний документ від 25 квітня 2025 року № 1143 не підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги, оскільки платіжні реквізити, на які перераховано кошти, призначені для сплати боржниками судового збору за рішеннями суду про стягнення судового збору на користь держави, а не для сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Суд вказав, що судові рішення заявник оскаржує у повному обсязі, а саме в частині вирішення чотирьох вимог немайнового характеру (про визнання недійсним розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 30червня 
2010 року № 1391, визнання недійсними актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 2210310, серії ЯК № 210314, серії ЯК № 210315) та трьох вимог майнового характеру (про повернення земельних ділянок з кадастровими номерами 3222081400:01:006:0079, 3222081400:01:006:0083, 3222081400:01:006:0084).
А тому, за оскарження в касаційному порядку судових рішень в частині вирішення вимог немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 21 472 грн 
(2 684 х 4 х 200%).
Оскільки заявник не надав жодного доказу на обґрунтування визначеної ним ціни позову у сумі 159 187 грн, і оскаржувані судові рішення не містять відомостей про вартість спірних земельних ділянок, Верховний Суд вказав, що позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у відповідній частині.
Крім того, в ухвалі від 20 травня 2025 року касаційний суд констатував недотримання заявником вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги долучено її копії з додатками у меншій кількості учасників справи.
Отже, для усунення недоліків касаційної скарги заявник мав подати до суду докази, які б підтвердили вартість спірних земельних ділянок, вказати ціну позову, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, виходячи з 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, яка становила 
1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; сплатити судовий збір за оскарження в касаційному порядку судових рішень в частині вирішення вимог немайнового характеру у розмірі 21 472 грн, а також надати два примірники копій касаційної скарги та копій доданих матеріалів.
Заявнику роз`яснено в ухвалі наслідки невиконання у встановлений судом строк зазначених вимог.
Копію ухвали Верховного Суду від 20 травня 2025 року доставлено до електронного кабінету заявника 10 вересня 2025 року 13 год44 хв, що підтверджується повідомленням про доставлення електронного листа.
Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).
Будь-яких документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 
2025 року заявником не надано.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України 
у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Оскільки заявником недоліки касаційної скарги не усунено, вказане свідчить про невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2025 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року вважати неподаною і повернути заявнику.
Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко