ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року
м. Київ
справа № 444/2899/25
провадження № 51-4947км25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025142400000148, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
За вироком Жовківського районного суду Львівської області від 11 серпня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно з вироком, винесеним за наслідками розгляду кримінального провадження в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, ОСОБА_7 22 липня 2025 року приблизно о 14:20, перебуваючи на АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час раптового виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , маючи умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно вкусив потерпілого за великий палець лівої руки, потім, схопивши дерев`яну палицю, умисно заподіяв ОСОБА_8 удари по обличчю, руках та ногах, після чого, взявши металеву миску, умисно завдав одного удару по правій руці потерпілого, чим спричинив легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження.
Вказаний вирок прокурор оскаржив в апеляційному порядку, посилаючись на те, що районний суд самовільно вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення і не зазначив всіх обставин, викладених в обвинувальному акті, зокрема, що інкриміноване кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, вчинено стосовно двоюрідного брата, та відповідної обтяжуючої покарання обставини.
За апеляційною скаргою прокурора Львівський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження, проте ухвалою від 22 жовтня 2025 року закрив його, пославшись на те, що ця скарга відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України не може бути предметом розгляду апеляційним судом.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду зв`язку з істотним порушенням судами вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх доводів стверджує, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що прокурор оскаржив вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений, та необґрунтовано закрив апеляційне провадження за його скаргою.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 проситьзалишити її без задоволення як безпідставну.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримала подану касаційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновків, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Межі розгляду матеріалів кримінального провадження в касаційному суді
За змістом ст. 433 КПК України Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Мотиви Суду
За правилами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Перевіряючи матеріали провадження, касаційний суд установив, що доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про закриття апеляційного провадження заслуговують на увагу.
За частиною 1 ст. 302 КПК України прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні (ч. 2 ст. 302 КПК України).
Частиною 2 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд цієї справи відбувався у спрощеному провадженні в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України, оскільки ОСОБА_7 беззастережно визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні, не оспорював встановлених під час досудового розслідування обставин, був ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження за ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився з розглядом обвинувального акта в такому порядку.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він22 липня 2025 року приблизно о 14:20, перебуваючи на АДРЕСА_1 , під час конфлікту із двоюрідним братом ОСОБА_8 , застосувавши до останнього фізичне насильство як форму домашнього насильства згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно вкусив потерпілого за великий палець лівої руки, після чого, схопивши дерев`яну палицю, умисно заподіяв ОСОБА_8 удари по обличчю, руках та ногах, після чого, взявши в руки металеву миску, умисно завдав одного удару по правій руці потерпілого, чим спричинив легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Таким чином, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, скоєного щодо двоюрідного брата за відповідної обтяжуючої покарання обставини. 
Водночас з вироку вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 в порядку, передбаченому статтями 381-382 КПК України, без дослідження доказів змінив встановлені органом досудового розслідування обставини, хоча такі ОСОБА_7 визнав в повному обсязі. Не вказав суд і про зазначену в ньому обтяжуючу покарання обставину.
На рішення місцевого суду прокурор подав апеляційну скаргу, у ній зазначив про ці порушення та просив вирок скасувати, ухвалити новий, яким встановити обставини, що відсутні у вироку, а також включити у мотивувальну частину вироку обставину, яка обтяжує покарання.
Апеляційний суд за апеляційною скаргою прокурора відкрив апеляційне провадження, проте ухвалою від 22 жовтня 2025 року закрив його, зазначивши, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, відповідно до приписів ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав оспорювання прокурором встановлених досудовим слідством обставин.
Однак з наведеними висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
У цьому провадженні прокурор оскаржив вирок не з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, як про це йдеться в ухвалі апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, а у зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог ст. 382 КПК України та зміною у вироку встановлених органом досудового розслідування обставин, хоча відповідно до частини 2 цієї статті у вироку за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини. 
Отже, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в передбаченому статтями 381 та 382 КПК України порядку, прокурор оскаржив з підстав, з яких він не може бути оскаржений згідно з положеннями ч. 1 ст. 394 КПК України, у зв`язку з чим необґрунтовано закрив апеляційне провадження, тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню.
Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно зважити на викладене, здійснити апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення з урахуванням також висновку, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року у справі № 359/2693/23 (провадження № 51-739кмо24). 
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року щодо  ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3