ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 372/284/25
провадження № 61-14983св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах Української міської ради Обухівського району Київської області,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скрицька Надія Анатоліївна, на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Желепи О. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В., 
від 28 жовтня 2025 року, і виходив з такого.
Зміст заявлених позовних вимог
1. У січні 2025 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах Української міської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод 
у здійсненні Українською міською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами 3223151000:04:006:0168 площею 0,0689 гa, 3223151000:04:006:0169 площею 0,0612 га, 3223151000:04:006:0170 площею 0,0493 га, 13223151000:04:006:0171 площею 0,0423 га, 3223151000:04:006:0068 площею 0,1213 гa та 3223151000:04:006:0069 площею 0,0272 га шляхом: скасування рішень державного реєстратора від 18 червня 2024 року за індексними номерами 73710621, 73710453, 73710756, 73710882, 73711097, 73710998 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та їх повернення від ОСОБА_1 на користь Української міської ради.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
2. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 
2025 року позовну заяву прокурора залишено без розгляду.
3. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що впродовж встановленого законом строку прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області або Українська міська рада Обухівського району Київської області, в інтересах якої поданий цей позов не подали до суду будь-яких доказів на виконання ухвали суду від 04 червня 2025 року, а також не заявили будь-яких клопотань. Водночас, підставою для залишення позовної заяви без руху стало набрання чинності Законом України № 4292-IX, відтак невідповідність позовної заяви новим приписам частини четвертої статті 177 ЦПК України в частині долучення документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції
4. Постановою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області задоволено. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
5. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ не передбачає зворотної дії в часі положень частини четвертої статті 177 ЦПК України, у зв`язку з чим послався на норми процесуального закону, які не підлягають застосуванню у цьому випадку.
6. За таких обставин залишення позову без руху з подальшим залишенням без розгляду на підставі частини одинадцятої статті 187 ЦПК України апеляційний суд вважав помилковим, оскільки на час звернення прокурора з цим позовом до суду позовна заява відповідала вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України в редакції, яка діяла на той час. 
7. Також апеляційний суд зауважив, що прокурор подав до суду позовну заяву про повернення на користь міської ради від відповідачки земельних ділянок водного фонду, які не могли бути передані у приватну власність в силу приписів земельного та водного законодавства, та які були набуті відповідачем безоплатно. Тобто прокурор звернувся до суду з негаторним позовом, задоволення якого не призводить до позбавлення права власності відповідача (витребування в нього майна), оскільки такого права щодо предмету спору він не має. За таких обставин, у цій справі не підлягають застосуванню приписи абзацу 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України.
Узагальнені доводи касаційної скаргита її рух у суді касаційної інстанції 
8. 28 листопада 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скрицька Н. А., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про залишення позову керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах Української міської ради Обухівського району Київської області без розгляду.
9. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
10. У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що на теперішній час відсутні висновки Верховного Суду щодо зворотної дії у часі положень частини п`ятої статті 390 ЦК України та її поширення на негаторні позови, відсутня однозначна практика судів з цього питання, зокрема, в частині справедливої компенсації добросовісному набувачеві вартості об`єктів або територій природно-заповідного фонду, на які особу позбавлено власності за позовами прокурорів в інтересах держави чи територіальної громади, як у разі подання таких позовів до набрання чинності Законом України № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», так і після.
11. Також відповідачка вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах частини четвертої 
статті 177 ЦПК України та частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, а також можливості ретроспективного застосування Закону№ 4292-ІХ.
12.  Згідно з доводами касаційної скарги, положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 4292-ІХ поширюються не виключно на конкретно визначенні статті, а загалом на положення всього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13. Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 372/284/25.
14. Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 рокусправу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
15. У січні 2025 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах Української міської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод 
у здійсненні Українською міською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами 3223151000:04:006:0168 площею 0,0689 гa, 3223151000:04:006:0169 площею 0,0612 га, 3223151000:04:006:0170 площею 0,0493 га, 13223151000:04:006:0171 площею 0,0423 га, 3223151000:04:006:0068 площею 0,1213 гa та 3223151000:04:006:0069 площею 0,0272 га шляхом скасування рішень державного реєстратора від 18 червня 2024 року за індексними номерами 73710621, 73710453, 73710756, 73710882, 73711097, 73710998 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та їх повернення від ОСОБА_1 на користь Української міської ради.
16. Позов мотивований тим, що спірні земельні ділянки утворені внаслідок поділу однієї земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0046 площею 0,7202 га, після постановлення судами рішень про визнання недійсним державного акту на право власності на первинну (до поділів) земельну ділянку. У подальшому ці земельні ділянки були подаровані відповідачці. У зв`язку з цим саме відповідачка, як особа, записи про право власності на земельні ділянки якої внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно, має повернути територіальній громаді спірні земельні ділянки, оскільки вони із самого початку не могли бути передані у приватну власність.
17. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
18. Ухвалою суду Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2025 року залишено без руху позов прокурора, надано прокурору строк для усунення виявлених недоліків, а саме для долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:006:0168 площею 0,0689 га, чинної на дату подання позовної заяви; долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0169 площею 0,0612 га, чинної на дату подання позовної заяви; долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0170 площею 0,0493 га, чинної на дату подання позовної заяви; долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:006:0171 площею 0,0423 га, чинної на дату подання позовної заяви; долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0068 площею 0,1213 га, чинної на дату подання позовної заяви; та долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0069 площею 0,0272 га, чинної на дату подання позовної заяви; та внесення на депозитний рахунок Обухівського районного суду Київської області прокурором або Українською міською радою Обухівського району Київської області, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірних земельних ділянок. 
19. Цією ухвалою також повідомлено прокурора та Українську міську раду Обухівського району Київської області про необхідність усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали та роз`яснено, що у разі не виправлення недоліків до вказаного строку позовна заява буде залишена без розгляду.
20. Впродовж встановленого законом строку (з 04 червня 2025 року по 
10 червня 2025 року) прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області або Українською міською радою Обухівського району Київської області, в інтересах якої поданий цей позов, не надано до суду документів на виконання ухвали суду від 04 червня 2025 року.
21. У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор надав свої пояснення, в яких зазначив, що частина четверта статті 177 ЦПК України не має зворотньої дії в часі, з огляду на відсутність у законі вказівки про зворотну дію, погіршує становище сторін та суперечить статті 58 Конституції України. Зазначив, що ОСОБА_1 та попередні власники діяли недобросовісно при набутті спірних ділянок у власність, тобто є такими, які не можуть вважатися добросовісними набувачами.
22. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року позовну заяву прокурора залишено без розгляду.

Позиція Верховного Суду
23. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
24. Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
25. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
26. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
27. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
28. Відповідно до частин першої, четвертої статті 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
29. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
30. 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України. 
31. Цим Законом запроваджені наступні гарантії та процедури.
32. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунка суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (частина п`ята статті 390 ЦК України в редакції Закону № 4292-IX).
33. У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України у редакції Закону № 4292-IX).
34. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої 
статті 185 ЦПК України у редакції Закону 4292-IX).
35. У пункті 2 розділу ІІ Закону № 4292-IX зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.
36. Висновки про застосування у спірних правовідносинах вказаних норм права висловлено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 127/8274/24 (провадження № 61-11478св25), від 01 грудня 2025 року у справі № 354/419/25 (провадження № 61-11906св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/417/25 (провадження № 61-12635св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/1754/24 (провадження № 61-12524св25), 14 січня 2026 року у справі № 354/160/25 (провадження № 61-12856св25), 21 січня 2026 року у справі № 127/34295/24 (провадження № 61-10049св25).
37. У цій справі, звертаючись з позовом до суду, прокурор вказував про наявність підстав для усунення перешкод у здійсненні Українською міською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження спірними земельними ділянками водного фонду шляхом скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та їх повернення від ОСОБА_1 на користь Української міської ради. Прокурором заявлено негаторний позов, який, зокрема, обґрунтовано недобросовісністю відповідачки та попереднього власника при заволодінні земельними ділянками водного фонду. Прокурор посилався на те, що постановою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 372/4152/18 захищено право власності територіальної громади на землі водного фонду (визнано недійсними рішення Української міської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність та державний акт).
38. За змістом пункту 2 розділу ІІ Закону № 4292-IX положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування саме добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення у справі, в якій заявлено вимоги про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
39. Слід взяти до уваги, що у задоволенні позовних вимог прокурора про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:006:0046, площею 0, 3717 га, яка розташована у районі СТ «Луговий» було відмовлено у справі № 372/4152/18 у зв`язку з обранням неналежного способу захисту права.
40. Вирішуючи питання про залишення позову прокурора без руху і в подальшому залишаючи позов керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах Київської обласної державної адміністрації без розгляду, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду встановлений у нормах матеріального права, зокрема у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюються на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Водночас у випадку подання та розгляду судом позову про захист права власності шляхом повернення земельної ділянки, яка не може перебувати у приватній власності або витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.
41. Оскільки прокурор (після того, як суд відмовив у задоволенні позову про витребування земельної ділянки) подав до суду позовну заяву про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та повернення на користь міської ради від відповідачки земельних ділянок водного фонду, які не могли бути передані у приватну власність в силу приписів земельного та водного законодавства та які, як стверджував прокурор, були набуті з грубим порушенням земельного та водного законодавства (що встановлено у справі № 372/4152/18),норми частини п`ятої статті 390 ЦК України до спірних відносин не застосовуються. У цій справі не заявлено вимог про витребування майна у добросовісного набувача. 
42. Разом з тим, у письмових запереченнях на клопотання про залишення позову без руху прокурор зокрема посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1 та попередні титульні власники земельної ділянки діяли недобросовісно при набутті права власності, не можуть вважатися добросовісними набувачами. 
43. За загальним правом, питання про добросовісність/недобросовісність набувача, належний спосіб захисту права суд може вирішити лише після дослідження доказів та застосування норм права на стадії ухвалення судового рішення.
44. З урахуванням наведеного, суд першої інстанцій неправильно застосував до спірних правовідносин приписи статті 390 ЦК України, частини четвертої 
статті 177, частини одинадцятої статті 187 ЦПК України.
45. За таких обставин апеляційний суд зробив загалом мотивований висновок про відсутність підстав для залишення позову прокурора без розгляду.
46. Згідно з частинами першою, третьою-четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
47. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. 
48. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
49. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
50. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Скрицька Надія Анатоліївна, залишити без задоволення.
2. Постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак 

В. В. Шипович