ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2026 року 
м. Київ 
справа № 686/12124/25
провадження № 61-59св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Черняк Ю. В., Шиповича В. В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України
до ОСОБА_1 ,
треті особи: Державне підприємство «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», ОСОБА_2 ,
про зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в складі колегії суддів Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий виклад вимог позову
1. У травні 2025 року перший заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 , в якому просив усунути загрозу газопроводу-відводу від ГРС Хмельницький - 1 (Л. Гринівці) ДУ 350 км (інвентарний номер 13260020533000153388) шляхом невідкладного знесення (демонтажу) частини житлового будинку садового типу з вбудованим гаражем (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3018126768040) площею 0,0046 га, фундамент якого побудований на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2918 на відстані менше 10 м по горизонталі від підземного газопроводу, а також частини паркану, яка розташована в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішніх стінок газопроводу в плані на земельних ділянках з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124.
2. Позов мотивував тим, що на території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району від ГРС Хмельницький - 1 (Л. Гринівці) до м. Хмельницького прокладено два газопроводи: газопровід ДУ 200 (км 0,00 - км 4,068, інвентарний номер 13260020533000153389, рік введення в експлуатацію - 1957) та газопровід-відвід ДУ 350 (км 0,00 - км 4,01, інвентарний номер 13260020533000153388, рік введення в експлуатацію - 1989), які з часу введення в експлуатацію належали та обслуговувалися Красилівським ЛВУМГ УМГ «Київтрансгаз» AT «Укртрансгаз».
3. За інформацією AT «Укртрансгаз» газопроводи відносяться до розподільчих газопроводів високого тиску І категорії з робочим тиском понад 0,3 МПа (до 1,2 МПа включно). На підставі наказу Міністерства енергетики України від 19 липня 2021 року №147 та акта приймання-передачі газорозподільчих систем та їх складових зазначені газопроводи передані безоплатно на баланс ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», яке входить до сфери управління Фонду державного майна України.
4. Зазначав, що слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області під час розслідування кримінального провадження №42023240000000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України на підставі ухвал слідчого судді проведено із залученням спеціалістів огляд земельних ділянок з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124, які перебувають у власності ОСОБА_1 , за наслідками якого встановлено порушення охоронних зон газопроводу-відводу ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388) та недотримання передбачених законом відстаней від газопроводу до фундаментів будинку та паркану, належних ОСОБА_1 .
5. Зокрема, на земельних ділянках з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124 знаходиться паркан, фундамент якого розташований безпосередньо над газопроводом та в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу, чим обмежено доступ обслуговуючого персоналу до газопроводу. Крім того, на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2918 з порушенням передбаченої законодавством відстані побудовано житловий будинок садового типу, фундамент якого площею 0,0046 га перебуває на відстані менше 10 м від газопроводу-відводу ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
6. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року позов задоволено. 
Зобов`язано ОСОБА_1 усунути загрозу газопроводу-відводу від ГРС Хмельницький - 1 (Л. Гринівці) ДУ 350 (км 0,00 - км 4,01, Хмельницький район, інвентарний номер 13260020533000153388) шляхом невідкладного знесення (демонтажу) частини житлового будинку садового типу з вбудованим гаражем (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3018126768040) площею 0,0046 га, фундамент якого побудований на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2918, на відстані менше 10 м по горизонталі від підземного газопроводу, а також частини паркану, яка розташована в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішніх стінок газопроводу в плані на земельних ділянках з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
7. Рішення суду мотивоване тим, що розташування в охоронній зоні газопроводу частини житлового будинку та обмеження доступу до газопроводу парканом є небезпечним для цілісності та безпечної експлуатації газопроводу, оскільки перешкоджатиме, а іноді робитиме неможливим проведення робіт з ремонту та обслуговування газопроводу, може значно збільшити збитки та ускладнити ліквідацію можливої аварії, призвести до людських жертв тощо.
Короткий зміст оскаржуваної постанови апеляційного суду
8. Постановою від 25 листопада 2025 року Хмельницький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2025 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.
9. Постанова мотивована тим, що прокурор і суд першої інстанції не врахували, що згідно з паспортом об`єкта будівництва від 01 вересня 2021 року показник потужності газопроводу-відводу ДУ 350 є «середнім». Аналогічні відомості зазначені і в листі ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» від 16 червні 2025 року.
10. Суд також зазначив, що прокурор, посилаючись на висновки огляду земельної ділянки, за результатами проведення якого було сформовано збірний кадастровий план як єдиний доказ на підтвердження обставин щодо знесення частини будинку та огорожі ОСОБА_1 , не врахував, що на вказаному плані огорожа, яка розташована на земельній ділянці відповідача, та будинок мають багатогранну форму, фактично нерівну лінію зведення, та не мають визначених поворотних точок і розмірів, які б дозволили виснувати, яка саме частина огорожі та будинку перебувають в охоронній зоні, яка відстань від цих поворотних точок до осі газопроводу-відводу та, відповідно, яка частина огорожі і будинку з визначенням протяжності від поворотних точок підлягає знесенню (демонтажу) відповідачем за власний рахунок.
11. Суд уважав, що вимога про знесення (демонтаж) частини житлового будинку без визначення практичної можливості проведення відповідних техніко-будівельних робіт, з урахуванням необхідності збереження функціонального призначення капітальної будівлі як житлового приміщення, не може бути визнана законною. Ця обставина повинна бути обов`язково досліджена судом з урахуванням експертного висновку (висновку спеціаліста), який у цій справі сторонами не надано.
12. Також суд звернув увагу на те, що у цій категорії справ підлягає ретельному з`ясуванню питання щодо правомірності та пропорційності втручання держави у право відповідача на повагу до житла та мирного володіння збудованими на належних їй земельних ділянках нерухомими об`єктами. Посилання прокурора на обізнаність ОСОБА_1 з фактом проходженням по її земельних ділянках газопроводу високого тиску під час придбання нею земельних ділянок з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124, у зв`язку із наявністю інформаційних табличок щодо пролягання відповідного газопроводу, колегія суддів відхилила, оскільки відповідних доказів справа не містить, а фотозображення однієї таблички, яке міститься в справі, таких обставин не доводить, оскільки зі змісту цього фото неможливо встановити ні зміст напису на табличці, ні її місцезнаходження.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Стислий виклад доводів і вимог особи, яка подала касаційну скаргу 
13. 29 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 25 листопада 2025 року та залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року
14. Як на підставу касаційного оскарження, заявник послався на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 липня 2021 року у справі № 509/3712/16-ц, від 11 січня 2024 року у справі № 587/1490/21, від 04 червня 2024 року у справі № 760/21193/20 та від 20 грудня 2023 року у справі № 359/4427/21, щодо необхідності дотримання власниками земельних ділянок обмежень, встановлених законом, без винятків, звільнення позивачів у вказаних категоріях справ від обов`язку доказування можливості настання негативних наслідків.
15. Наполягав на тому, що матеріали справи містять належні й допустимі докази на підтвердження того, що газопровід має високий показник тиску, в зв`язку з чим охоронна зона складає 10 метрів.
16. Вказує, що відповідачка була обізнана з тим, що під її земельною ділянкою проходить газопровід, адже на фототаблицях, доданих до протоколів оглядів, зображено місце проходження газопроводу та видно знак, яким позначена охоронна зона газопроводу високого тиску. Водночас згідно з усталеною практикою суду касаційної інстанції відсутність запису в кадастрі про встановлені обмеження не скасовує і не призупиняє дії встановленого законом обмеження.
17. Щодо висновку апеляційного суду про неможливість встановити, яка саме частина нерухомого майна підлягає знесенню, то прокурор зазначає, що відповідно до наданих збірних кадастрових планів можливо ідентифікувати місце пролягання газопроводу та відповідну охоронну зону, оскільки на ній зображені розміри земельних ділянок, місце пролягання газопроводу, охоронної зони, паркану, будинку та відповідний масштаб. 
18. Прокурор також уважає, що задоволення позову не спричинить непропорційне втручання в право відповідачки на мирне володіння майном, оскільки держава жодним чином не сприяла формуванню у ОСОБА_1 хибного враження про законність розташування належного їй будинку й паркану. Навпаки, відповідачка з урахуванням попереджувальних знаків мала усвідомлювати обмеження, пов`язані з місцем розташування земельних ділянок.
РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
19. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
20. 06 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
21. Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ОБСТАВИНИ
22. Суди встановили, що ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 09 червня 2022 року з ОСОБА_3 та 13 липня 2023 року з ОСОБА_2 , набула у власність земельні ділянки з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,08 га) та 6825082200:05:005:0124 (для ведення особистого селянського господарства, площею 0,02 га) за адресою: АДРЕСА_1 .
23. Згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації з серпня 2022 року до вересня 2024 року на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2918 збудовано житловий будинок загальною площею 206,3 м?.
24. На території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району від ГРС Хмельницький - 1 (Л. Гринівці) до м. Хмельницького прокладені два газопроводи: ДУ 200 (інвентарний номер 13260020533000153389) та газопровід - відвід ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388).
25. Відповідно до пункту 10 акта № 274 державної приймальної комісії закінченого будівництвом газопроводу від 28 грудня 1989, затвердженого наказом Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз», газопровід має показник робочого тиску 1,2 МПа.
26. У паспорті об`єкта будівництва, який розроблений НВЦТД «Техдіагаз» 01 вересня 2021 року, визначено показник потужності (тиск) газопроводів - середній.
27. Відповідно до листа AT «Укртрансгаз» від 25 листопада 2024 року № 1001ВИХ-24-7123 вказані газопроводи відносяться до газопроводів високого тиску І категорії з робочим тиском понад 0,3 МПа до 1,2 МПа включно.
28. Відповідно до листа ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу» від 16 червня 2025 року через земельні ділянки з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124 проходить розподільний газопровід середнього тиску, який знаходиться на балансі цього підприємства.
29. У кримінальному провадженні № 42023240000000032, розпочатому 11 травня 2023 року, в ході проведених оглядів земельних ділянок з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124 встановлено, що на вказаних земельних ділянках знаходиться паркан, фундамент якого розташований безпосередньо над газопроводом та в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу. Також на земельній ділянці з кадастровим номером 6825082200:05:005:2918 побудовано житловий будинок садового типу, фундамент якого площею 0,0046 га перебуває на відстані менше 10 м від газопроводу-відводу ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі та підстави касаційного перегляду
30. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
31. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Право, застосоване судом, та оцінка доводів касаційної скарги
32. Звертаючись з цим позовом до суду, прокурор посилався, зокрема, на те, що належні відповідачці споруди (житловий будинок і паркан) розташовані в межах охоронної зони газопроводу, що перешкоджає проведенню робіт з ремонту та обслуговування газопроводу, ускладнює ліквідацію можливої аварії, а також може призвести до людських жертв або заподіяти шкоди майну.
33. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
34. У частині п`ятій цієї ж статті законодавець розвинув тезу про відсутність у власника необмеженого обсягу правомочностей щодо свого майна. Такі обмеження полягають у тому, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
35. Посилаючись на те, що будівництво житлового будинку та паркану здійснено з порушенням вимог законодавства, прокурор зазначав, що земельні ділянки, на яких таке будівництво було здійснено, частково відносяться до земель трубопровідного транспорту, які передбачають встановлення відповідних охоронних зон, у межах яких не допускається будівництво будь-яких капітальних споруд чи об`єктів.
36. Так, згідно зі статтею 73 ЗК України до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, надані під наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також під наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.
37. Відповідно до статті 111 ЗК України законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель: а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; б) заборона на провадження окремих видів діяльності; в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту; г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт; д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку; е) обов`язок щодо утримання та збереження полезахисних лісових смуг.
38. За змістом статті 112 ЗК України охоронні зони створюються: а) навколо особливо цінних природних об`єктів, об`єктів культурної спадщини, гідрометеорологічних станцій тощо з метою охорони і захисту їх від несприятливих антропогенних впливів; б) навколо споруд електронних комунікацій, у тому числі базових станцій мобільного зв`язку, земних станцій супутникового зв`язку, уздовж ліній електронних комунікаційних мереж, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.
39. Таким законодавством у спірних правовідносинах є насамперед Закон України «Про трубопровідний транспорт», згідно зі статтею 11 якого до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.
40. Об`єктами трубопровідного транспорту за визначенням, яке міститься у статті 1 наведеного Закону, є магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об`єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.
41. Отже, судами в цій справі встановлено, що через належні відповідачці земельні ділянки пролягають газопроводи, що покладає на неї як власницю додаткові обмеження, а саме: ведення своєї діяльності з урахуванням передбачених законом охоронних зон.
42. Для визначення меж таких охоронних зон необхідно звернутися до підзаконних актів, які регулюють спірні правовідносини.
43. Зокрема, відповідно до вимог пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494, охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями, уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільних газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності;
44. Згідно з пунктами 4, 5, 7 глави 4 розділу І цього Кодексу власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Оператори ГРМ вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів ГРМ. Земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього Кодексу. Проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням Оператора ГРМ.
45. Відповідно до вимог пункту 18 глави 4 розділу І цього Кодексу межі охоронних зон газорозподільної системи визначаються відповідно до Правил технічної експлуатації систем газопостачання.
46. У пункті 1.2 розділу І Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року №285, зазначено, що ці Правила встановлюють вимоги безпеки до систем газопостачання для забезпечення споживачів природним газом з надлишковим тиском не більше 1,2 МПа, а також зрідженим вуглеводневим газом з надлишковим тиском не більше 1,6 МПа.
47. Відповідно до вимог пункту 2.1 розділу ІІ цих Правил охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - це територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.
48. Пунктом 1.12 розділу V вказаних Правил встановлено, що з метою забезпечення безпечних умов експлуатації та виключення можливості пошкодження газорозподільної системи вздовж її траси в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішньої стінки газопроводу в плані не допускаються: обмеження доступу обслуговуючого персоналу у світлу пору доби, а при аварійній ситуації - цілодобово; складування матеріалів і устаткування; ведення земляних та будівельно-монтажних робіт; садіння дерев; улаштування стоянок автотранспорту, гаражів та інших споруд, у тому числі тимчасових. Технічні смуги для ГРП, ШГРП дорівнюють не менше ніж 10 м по периметру цих споруд.
49. Крім того, статтею 11 Закону України «Про будівельні норми» передбачено, що застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. Будівельні норми, правила іноземних держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Сфера застосування будівельних норм визначається у кожному нормативному акті з урахуванням особливостей об`єкта нормування. Будівельні норми встановлюють обов`язкові вимоги до об`єкта нормування, що застосовуються при плануванні і забудові територій, проектуванні і будівництві. Будівельні норми мають містити положення щодо забезпечення виконання основних вимог до споруд та дотримання функціональних параметрів об`єкта нормування під час його експлуатації. Відповідальність за недотримання вимог будівельних норм встановлюється законом.
50. Вимогами пункту 11.5.4. Державних будівельних норм України Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» встановлено, що відстані по горизонталі (у світлі) від найближчих підземних інженерних мереж до будинків і споруд необхідно приймати відповідно до додатка И.1., які від газопроводів горючих газів з високим тиском, тобто понад 0,6 та до 1,2 МПа, до фундаментів будинків і споруд складає 10 метрів, від газопроводів горючих газів із середнім тиском, тобто від 0,005 до 0,3 МПа, відповідну відстань до фундаментів будинків і споруд потрібно приймати в 4 м.
51. Отже, однією з ключових обставин, яка має значення для правильного вирішення спору в цій справі та підлягала доказуванню сторонами і, відповідно, встановленню судами, є показник тиску газопроводу-відводу ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388), траєкторія якого пролягає через земельні ділянки відповідачки. 
52. Прокурор переконаний у тому, що вказаний газопровід є газопроводом високого тиску, що передбачає створення охоронної зони в 10 метрів. З такою позицією позивача погодився і місцевий суд.
53. Натомість відповідачка переконана, що згідно з технічною документацією газопровід-відвід ДУ 350 має середній показник тиску, з чим погодився апеляційний суд.
54. Верховний Суд нагадує, що за змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
55. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
56. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
57. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
58. Апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що газопровід-відвід ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388) є газопроводом середнього тиску, послався на відомості, які містяться в паспорті об`єкта будівництва, розробленому НВЦТД «Техдіагаз» 01 вересня 2021 року, а також в листі ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», на балансі якого перебуває газопровід, датованому 16 червня 2025 року.
59. Прокурор, заперечуючи проти такого висновку, послався на акт № 274 державної приймальної комісії закінченого будівництвом газопроводу від 28 грудня 1989 року, за змістом якого газопровід має показник робочого тиску 1,2 МПа.
60. Втім, зазначений документ з огляду на дату його складання не може відображати актуальні показники газопроводу щодо його робочого листа. Посилання прокурора на лист AT «Укртрансгаз» від 25 листопада 2024 року № 1001ВИХ-24-7123 також обґрунтовано не були взяті до уваги апеляційним судом, оскільки в цьому ж листі зазначено, що підтверджуючі документи щодо робочого тиску газопроводу передано до ДП «Кременецьке управління з постачання та реалізації газу», яке, як уже зазначалося, повідомило про середній показник тиску відповідного газопроводу. 
61. Отже, апеляційний суд повно та всебічно оцінив надані сторонами докази в питанні визначення тиску газопроводу, а доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів, що не охоплюється повноваженнями Верховного Суду та межами касаційного перегляду, закріпленими в статті 400 ЦПК України.
62. З огляду на викладене, встановивши, що відстань від газопроводу-відводу ДУ 350 (інвентарний номер 13260020533000153388) до фундаментів споруд згідно з будівельними нормами повинна становити не менше 4 метри, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову прокурора про знесення частини належного відповідачці житлового будинку, оскільки за інформацією, наявною в наданому позивачем збірному кадастровому плані земельних ділянок, відстань від газопроводу до найближчої точки житлового будинку становить 4,24 метри, що перевищує мінімально допустиму відстань, визначену будівельними нормами.
63. Водночас, відмовляючи в задоволенні позову прокурора повністю, апеляційний суд не врахував, що частина паркану, про знесення якої клопотав прокурор, розташована безпосередньо над газопроводом і перешкоджає доступу до нього в разі виникнення промислової необхідності, чим порушуються вимоги пункту 1.12 розділу V Правил безпеки систем газопостачання.
64. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд, зокрема, зазначив, що позивач не вказав конкретну частину паркану (з поворотними точками), яка підлягає знесенню.
65. На підтвердження своєї позиції апеляційний суд послався на висновки Верховного Суду, сформульовані в постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 359/4427/21.
66. У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що, ухваливши рішення про задоволення позову та зобов`язавши відповідача знести (демонтувати) частину огорожі та частину будинку садибного типу, що розташовуються в охоронній зоні магістрального газопроводу «Єфремівка-Диканька-Київ», суд першої інстанції не конкретизував, на якій конкретно земельній ділянці розміщений будинок і огорожа (кадастровий номер), розмір і конфігурацію садового будинку, який необхідно знести, яку саме частину огорожі необхідно знести. Виклад у цьому випадку резолютивної частини рішення суду не забезпечує його виконання, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.
67. Втім, суд зауважує, що в справі, яка переглядається, місцевий суд у резолютивній частині вказав як номери кадастрових ділянок, на яких розташований паркан, так і конфігурацію його частини, що підлягає демонтажу, а саме: в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішніх стінок газопроводу в плані (таким планом є збірний кадастровий план, складений сертифікованим інженером-землевпорядником, який містить усю необхідну інформацію щодо розташування газопроводу та паркану на місцевості).
68. Крім того, у справі № 359/4427/21 Верховний Суд не відмовляв у задоволенні позову, а підтвердив обов`язковість знесення споруд і будівель, зведених в межах охоронних зон газопроводу, проте вказав на необхідність ідентифікації конкретних частин житлового будинку та огорожі, які підлягають знесенню, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
69. Повертаючись до обставин справи, яка переглядається, необхідно зауважити, що іншою підставою для відмови в задоволенні позову прокурора в частині вимоги про знесення паркану апеляційний суд визначив те, що у цій категорії справ ретельному з`ясуванню підлягає питання щодо правомірності та пропорційності втручання держави у право відповідачки на мирне володіння збудованими на належних їй земельних ділянках нерухомими об`єктами. 
70. Так, критерії оцінки правомірності втручання держави у право власності закріплені у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція відповідно) та сформовані у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). 
71. Зокрема, у статті 1 Першого протоколу передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
72. Отже оцінка відповідності втручання у право власності повинна відбуватись із застосуванням таких критеріїв, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання; 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря). 
73. Невідповідність втручання у право власності хоча б одному із зазначених критеріїв свідчить про протиправність втручання навіть у разі дотримання національного законодавства та (або) присудження власнику компенсації.
74. Контроль за дотриманням конвенційних гарантій здійснюється ЄСПЛ, який застосовує норми Конвенції відповідно до базових принципів (методів) тлумачення, до яких відносять «принцип автономного тлумачення понять», «принцип еволюційного (динамічного) тлумачення», «принцип європейського консенсусу», «принцип розсуду держави», «принцип ефективного тлумачення» та «принцип пропорційності та балансу інтересів».
75. ЄСПЛ у своїй практиці зазначав, що втручання у здійснення права на мирне володіння майном у розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу до Конвенції також повинно переслідувати мету у суспільному інтересі [рішення ЄСПЛ у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine)].
76. У пунктах 63-64 рішення у справі «Маркс проти Белгії» (Marckx v. Belgium) ЄСПЛ зауважив, що, визнаючи право на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності. Держава сама визначає «необхідність» відповідного закону, а наявність «суспільного інтересу» може спонукати державу до «здійснення контролю за використанням власності», включаючи розпорядження та спадкування.
77. Найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ визначає законність будь-якого втручання державного органу у право на мирне володіння майном, тобто його відповідність національному законодавству та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля [рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited v. Ukraine)].
78. У рішенні у справі «Фрессо і Руар проти Франції» (Fressoz and Roire V. France) ЄСПЛ зазначив, що «необхідність» будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Відсутність такого мотивування є проявом свавілля держави. У цьому рішенні ЄСПЛ також вказав на неприпустимість свавільного втручання держави у права особи без нагальної на те потреби та про те, що уповноважені органи державної влади повинні насамперед оцінювати, чи наявна реальна суспільна потреба, яка виправдовує таке обмеження.
79. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення загального («суспільного», «публічного») інтересу, яким може бути, зокрема, інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства може становити суспільний (загальний) інтерес («Tregubenko v. Ukraine», заява № 61333/00, пункт 54).
80. Тобто відповідно до усталеної практики ЄСПЛ приписи статті 1 Першого протоколу до Конвенції містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном.
81. ЄСПЛ також зауважив, що обмеження прав має безпосередньо передбачатись національним законом, який повинен існувати на момент введення такого обмеження, бути доведеним до відома громадянам та відповідати певним критеріям якості, оскільки обмеження прав повинні бути зрозумілим для кожного. Такі обмеження також мають відповідати легітимній меті, яка зумовлена потребою захистити певні найбільш важливі для держави блага та принципи. Втручання має відповідати і вимогам співмірності, яка передбачає, що характер і обсяг втручання держави у права має бути не самоціллю, а засобом для захисту необхідного суспільного блага, який є безальтернативним і достатнім, проте не надмірним.
82. Тобто ЄСПЛ послідовно вказує на необхідність перевірки наявності у національному законі приписів про підстави обмеження прав, визначення обставини для застосування таких обмежень чи втручань, а також оцінки питання співмірності, що в сукупності і утворює «трискладовий тест» на пропорційність втручання в права особи. Лише при дотриманні всіх критеріїв трискладового тесту можна визнати втручання держави у права пропорційним, а отже, правомірним, справедливим і виправданим. 
83. Здійснюючи аналіз правомірності втручання держави в право власності відповідачки в цій справі, Верховний Суд виходить із того, що, по-перше, втручання держави в право відповідачки є законним, оскільки охоронні зони поряд з газопроводами та їх межі встановлені законами й підзаконними актами, згаданими в мотивувальній частині цієї постанови.
84. По-друге, звернення прокурора з цим позовом переслідує суспільний і публічний інтерес, оскільки реагування прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при експлуатації газопроводу та використанні земельної ділянки, які здійснюються з порушенням вимог чинного законодавства та загрожують життю і здоров`ю людей. 
85. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення). Експлуатація газопроводу та використання земельної ділянки з порушенням законодавства, наявність загрози життю та здоров`ю невизначеному колу людей становить «суспільний інтерес», який у цьому випадку переважає право відповідачки на мирне володіння зведеним нею парканом. 
86. В оцінці питання пропорційності втручання держави в право особи на мирне володіння майном ЄСПЛ сформував усталений підхід, за якого врахуванню підлягає, зокрема, обізнаність набувача нерухомого майна щодо неможливості перебування такого майна у його власності або щодо наявності певних обмежень у реалізації права власності чи користуванні земельною ділянкою.
87. Апеляційний суд, зазначаючи про необізнаність відповідачки щодо наявності під придбаними нею земельними ділянками підземних частин газопроводу та щодо встановлених законодавством охоронних зон, послався зокрема на рішення ЄСПЛ у справі «Байкін та інші проти росії» від 11 лютого 2020 року, яке стосувалася загрози знесення будинку, розташованого біля підземного трубопроводу. 
88. ЄСПЛ у вказаному рішення встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначивши, що не було доведено, що положення про зони з мінімальними відстанями від трубопроводу до інших споруд застосовувалися під час будівництва будинку і на той час мали обов`язковий характер.
89. Натомість у справі, яка переглядається, суди встановили, що будівництво споруд на земельних ділянках розпочато в серпні 2022 року та остаточно завершено у вересні 2024 року, тобто в період дії Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року №285, та Державних будівельних норм України Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», якими встановлено відповідні обмеження.
90. Крім того, у справі «Жидов та інші проти росії» ЄСПЛ ухвалив рішення від 16 жовтня 2018 року, в якому визнав пропорційним втручання в право осіб на мирне володіння майном, яке полягало в знесенні будівель, збудованих такими особами поблизу газо- і нафтопроводів, врахувавши, зокрема те, що такі особи мали можливість усвідомити незаконність своїх дій, ознайомившись з планом землекористування чи побачивши фізичні ознаки наявності трубопроводу.
91. У справі, яка переглядається, прокурор посилався, в тому числі на те, що в ході огляду належних відповідачці земельних ділянок, проведеного за санкцією слідчого судді, поблизу земельних ділянок виявлено знак (табличку), який містить інформацію про наявність трубопроводу та встановлення охоронних зон.
92. Під час проведення такого огляду був присутній чоловік відповідачки ОСОБА_4 , який поставив свій підпис під актом і заперечень щодо наявності поблизу земельних ділянок відповідачки згаданого знаку (таблички) не виявив.
93. Верховний Суд ураховує, що обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом. 
94. Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені (частина четверта статті 111 ЗК України).
95. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), містобудівній документації, робочому проекті землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру (частина п`ята статті 111 ЗК України).
96.  Отже, обмеження, які встановлені законом, не підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте можуть вноситися до Державного земельного кадастру.
97. У цій справі суди встановили, що під час придбання відповідачкою земельних ділянок обмежень, пов`язаних із розташуванням газопроводів, Державний земельний кадастр не містив.
98. Втім, сама лише відсутність у Державному земельному кадастрі таких обмежень не свідчить про те, що вони не є чинним. 
99. У постанові від 11 січня 2024 року у справі № 587/1490/21, на яку є посилання в касаційній скарзі, Верховний Суд, відхиляючи доводи відповідача про відсутність у витягах з Державного земельного кадастру відомостей про встановлення охоронних зон чи будь-яких обмежень, зазначив, що газопровід-відвід був уведений в експлуатацію задовго до набуття відповідачем земельної ділянки у власність. 
100. Подібна ситуація склалася і в справі, яка переглядається, в зв`язку із чим можна зробити висновок про те, що неперенесення відомостей про відповідні обмеження до кадастрової карти не свідчить про їх відсутність, а також про те, що відповідачці про них не було відомо.
101. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що знесення частини належного відповідачці паркану становитиме надмірне та непропорційне втручання в її право на мирне володіння майном, зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_1 , проявивши розумну обачність, мала усвідомлювати, що зведення такого паркану безпосередньо над газопроводом та в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішніх стінок газопроводу не відповідає вимогам закону та перешкоджає доступу відповідальних осіб до газопроводу, чим створюється ризики як заподіяння шкоди майну, так і життю та здоров`ю осіб, що в своїй сукупності складає суспільний і публічний інтерес, який перевищує інтерес відповідачки на користування зведеним нею парканом.
102. Подібного висновку Верховний Суд дійшов і у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 509/3712/16, на яку є посилання в касаційній скарзі та в якій зазначено, що встановлення охоронних зон вздовж газопроводів та обмежень у використанні власниками таких земель спрямоване на забезпечення належної експлуатації трубопроводів, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.
103. За таких обставин підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, частково підтвердилися під час касаційного перегляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
104. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 410 ЦПК України).
105. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 413 ЦПК України). 
106. З огляду на висновки суду, викладені в мотивувальній частині цієї постанови, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню:
- постанова апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимоги позову про знесення частини паркану підлягає скасуванню із залишенням у цій частині в силі рішення місцевого суду про задоволення позову;
- постанова апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимоги позову про знесення частини житлового будинку підлягає залишенню без змін.
107. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України зі ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги пропорційно задоволеним вимогам скарги в розмірі 3 028 грн.
Щодо клопотання про розгляд справи за участі прокурора
108. У касаційній скарзі прокурор просив також розгляд справи провести в судовому засіданні за участі представника Офісу Генерального прокурора, повідомивши його про дату, час і місце судового розгляду. Мотивів на обґрунтування такого клопотання заявник не навів.
109. У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі (частина перша статті 402 ЦПК України).
110. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).
111. Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень і є правом, а не обов`язком суду. 
112. Оскільки Верховним Судом не приймалося рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень і така необхідність відсутня, тому підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ: 
У задоволенні клопотання заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури про розгляд справи в судовому засіданні за участі представника Офісу Генерального прокурора відмовити.
Касаційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задовольнити частково. 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в частині відмови в задоволенні позову заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до  ОСОБА_1 про знесення (демонтаж) частини паркану, яка розташована в межах охоронної зони шириною 2 м з обох боків від зовнішніх стінок газопроводу в плані на земельних ділянках з кадастровими номерами 6825082200:05:005:2918 та 6825082200:05:005:0124, скасувати, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року в частині задоволення цієї вимоги позову залишити в силі.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в частині відмови в задоволенні позову заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до  ОСОБА_1 про знесення (демонтаж) частини житлового будинку садового типу з вбудованим гаражем (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3018126768040) площею 0,0046 га залишити без змін.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 028 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

О. В. Ступак

Ю. В. Черняк

В. В. Шипович