ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 826/12221/17
адміністративне провадження № К/9901/35574/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів -Юрченко В.П., Хохуляка В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2017 (суддя: Смолій І.В.)
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 (судді: Бєлова Л.В., Безименна Н.В., Кучма А.Ю.)
у справі № 826/12221/17
за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
до Офісу великих платників податків ДФС
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2017 року Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компаній «Енергоатом» (далі - позивач, АТ «НАЕК «Енергоатом») звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, ОВПП ДФС, податковий/контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.07.2017 № 000331410.
В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на протиправності податкового повідомлення-рішення, оскільки таке рішення прийнято поза межами строку, передбаченого п. 86.8 ст. 86 ПК України.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018, у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що позивачем пропущений, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, строк сплати суми податкового зобов`язання у розмірі 72 753 147,98 грн. за податковою декларацію від 05.05.2016 № 9069991952 з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2016 року, оскільки таку декларацію було подано 05.05.2016 із граничним строком сплати 20.05.2016, тоді як кошти сплачено платіжними дорученнями: від 15.07.2016 №21778 па суму 50 000 000,00 грн.; від 18.07.2016 № 21846 на суму 20 000 000,00 грн. та від 20.07.2016 № 22211 на суму 13 300 000,00 грн., а відтак кількість днів затримки становить 57, 60, 62 дні.
Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В доводах касаційної скарги скаржник, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято поза межами строку, передбаченого п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, що вказує на перевищення повноважень податковим органом та є самостійною підставою для скасування такого податкового повідомлення-рішення.
Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін наголосивши на їх правомірності. При цьому податковий орган зазначив про порушення позивачем строку сплати податкових зобов`язань, з огляду на що, виходячи з практики Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.03.2018 у справі № 820/6196/16, в якій зазначено, що у разі якщо платник податків не сплачує суму самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до положень статті 126 Податкового кодексу України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОВПП ДФС проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Національна Атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з питань своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за І квартал 2016 року, за результатами якої складено акт від 04.07.2017 №1540/28-10-41-05/24584661( т. 1 а.с. 34-35).
За результатами проведеної перевірки встановлено, що ДП «НАЕК «Енергоатом згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2016 року від 05.05.2016 № 9069991952 нараховано податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за І квартал 2016 року на суму 490 404 971 грн.
Граничний термін сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за І квартал 2016 року настає 20.05.2016.
Однак, в порушення вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України ДП «НАЕК «Енергоатом» несвоєчасно сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2016 року по декларації від 05.05.2016 № 9069991952 на суму 72 753 147,98 грн. кількість днів затримки 57, 60, 62 дні.
На підставі акту перевірки відповідачем 24.07.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0003314105, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14 550 629,60 грн. (т. 1 а.с. 38).
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п/п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п/п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою 
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В контексті наведеного суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем 05.05.2016 подано податкову декларацію № 9069991952 на суму 72 753 147,98 грн., із граничним строком сплати 20.05.2016. 
Однак, податкове зобов`язання у розмірі 72 753 147,98 грн. за І квартал 2016 року було сплачено наступними платіжними дорученнями: 1) від 15.07.2016 №21778 па суму 50 000 000,00 грн.; 2) від 18.07.2016 № 21846 на суму 20 000 000,00 грн. 3) від 20.07.2016 №22211 на суму 13 300 000,00 грн., що свідчить про несвоєчасність сплачених самостійно визначених позивачем грошових зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2016 року кількість днів затримки 57, 60, 62 дні.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що висновки акту перевірки про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 ПК України, є обґрунтованими.
Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що податкове повідомлення-рішення прийнято поза межами строків, передбачених п. 86.8 ст. 86 ПК України, Суд вважає такими, що не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, зважаючи на порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання, що не заперечується позивачем, а відтак не спростовуються доводи податкового органу по суті виявлених порушень податкового законодавства, що були встановлені у ході камеральної перевірки та зафіксовані в акті перевірки.
Більш того, у постанові від 03.04.2018 у справі № 810/5546/15 Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення позивач зазначає факт порушення податковим органом строку прийняття податкового повідомлення-рішення, встановленого пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, при цьому не спростовуючи доводи податкового органу по суті виявлених порушень податкового законодавства, що були встановлені у ході податкової перевірки та зафіксовані в акті, погодився з судами першої та апеляційної інстанцій, що прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення є правомірним, а недотримання строку його прийняття не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника податку від відповідальності за податкове правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що пункт 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України встановлює строки, протягом яких податковий орган приймає податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки та забезпечує право платника податків на подання заперечень на акт перевірки. Наслідки порушення цих строків положення цієї статті не передбачають.
Отже, доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди попередніх інстанції допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Разом з тим, підлягає задоволенню клопотання позивача від 19.11.2024 про його заміну процесуальним правонаступником - Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», у відповідності до вимог статті 52 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 у справі № 826/12221/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І.А. Васильєва
Cудді В.П. Юрченко
В.В. Хохуляк