РІШЕННЯ
Іменем України

06 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №990/522/25
адміністративне провадження № П/990/522/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Верховного Суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, відповідач, комісія), в якій просила Суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 «Про затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей та про призначення четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду» у частині затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей позивачки; 

зобов`язати відповідача поновити участь ОСОБА_1 у доборі на посаду судді місцевого суду з етапу кваліфікаційного іспиту для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, - тестування когнітивних здібностей у межах зазначеного добору, а у випадку, якщо на момент набрання рішенням суду про задоволення позову законної сили, такий добір буде завершено, відновити його для позивачки та надати можливість пройти усі наступні етапи.

Відповідно до частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: 3) законності актів Вищої ради правосуддя, ВККС України.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1 - 3, 5 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А., Бившева Л.І., Олендер І.Я., Ханова Р.Ф., Хохуляк В.В.

Ухвалою від 28 жовтня 2025 року Верховний Суд відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами колегією суддів у складі п`яти суддів.

23 грудня 2025 року до Суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просив призначити розгляд цієї справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою від 26 грудня 2025 року Верховний Суд задовольнив клопотання ВККС України про призначення розгляду адміністративної справи № 990/522/25 у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16 лютого 2026 року о 12:30 год.

В судовому засіданні 16 лютого 2026 року Суд оголосив перерву до 06 квітня 2026 року о 12:30 год. 

06 квітня 2026 року від ОСОБА_1 на адресу Верховного Суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 

06 квітня 2026 року від представника ВККС України до Суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. 

За наявності клопотань усіх учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, Суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 КАС України.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням ВККС України від 11 грудня 2024 року № 366/зп-24 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду, з урахуванням 1 800 прогнозованих вакантних посад суддів у місцевих судах, та затверджено текст відповідного оголошення (який оприлюднено на сайті комісії).

З метою участі в доборі на посаду судді місцевого суду, оголошеному 11 грудня 2024 року, та з наміром бути переведеними до іншого місцевого суду звернулося 9 337 осіб, у тому числі й ОСОБА_1 .

Рішенням ВККС України від 12 травня 2025 року № 105/зп-25 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, та визначено таку черговість етапів його проведення:
перший етап - тестування знань з історії української державності;
другий етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду;
третій етап - тестування когнітивних здібностей;
четвертий етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

Також, рішенням комісії від 12 травня 2025 року № 105/зп-25 (зі змінами) визначено прохідні бали кожного етапу кваліфікаційного іспиту, з урахуванням кількості посад, щодо яких оголошено добір.

ОСОБА_1 успішно складені тестування знань з історії української державності і тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації місцевого адміністративного суду, допущено позивачку до третього етапу - тестування когнітивних здібностей.

Рішенням ВККС України від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 призначено тестування когнітивних здібностей у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду. Визначено графік складання тестування когнітивних здібностей у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду.

Цим же рішенням комісією визначено та оприлюднено особливості порядку проведення тестування когнітивних здібностей та методики оцінювання його результатів у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду (додаток 2 до рішення від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25).

Також рішенням комісії від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 встановлено середній допустимий бал третього етапу кваліфікаційного іспиту (тестування когнітивних здібностей) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, який складає 55 відсотків максимально можливого бала, або 33 бали.

Згідно з визначеним та оприлюдненим графіком з 09 вересня 2025 року по 17 вересня 2025 року ВККС України проведено тестування когнітивних здібностей.

Рішенням комісії від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, допущено до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації: місцевого адміністративного суду 400 кандидатів на посаду судді місцевого адміністративного суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого адміністративного суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал; місцевого господарського суду 411 кандидатів на посаду судді місцевого господарського суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого господарського суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал; місцевого загального суду 2 851 кандидата на посаду судді місцевого загального суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого загального суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал.

Згідно із зазначеним рішенням комісії ОСОБА_1 за результатами тестування когнітивних здібностей набрала 25,77 бала.

Позивачку визнано такою, що не склала тестування когнітивних здібностей, та не допущено до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання).

Не погодившись з рішення ВККС України від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 «Про затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей та про призначення четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду» в частині затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей ОСОБА_1 , позивачка звернулась до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача. 

Позивачка обґрунтовує позов тим, що рішення ВККС України від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 у частині затвердження результатів її тестування когнітивних здібностей є протиправним, оскільки прийняте за умов істотних порушень порядку проведення відповідного етапу кваліфікаційного іспиту та без належного з`ясування обставин, які могли вплинути на її результат.

На її думку, під час складання тестування 15 вересня 2025 року мав місце технічний збій, тестування розпочалося із затримкою, а інформаційна система працювала некоректно, зокрема, не в повному обсязі відображалися графічні елементи завдань. Крім того, правила роботи в інформаційній системі були оголошені у зміненій формі, що призвело до втрати часу та негативного результату. Позивачка вважає, що такі обставини поставили її у нерівні умови порівняно з іншими учасниками та спотворили об`єктивність оцінювання.

Вона зазначає, що звернулася до комісії з вимогою надати можливість повторно скласти тестування, однак у відповіді ВККС України лише формально повідомлено про відсутність впливу зазначеної ситуації на результати, без надання підтверджуючих матеріалів чи мотивованого обґрунтування.

Окремо позивачка зазначає, що комісією не було належним чином поінформовано учасників про технічні аспекти проведення тестування когнітивних здібностей, зокрема про вид і характеристики програмного забезпечення та інформаційної системи, за допомогою яких здійснювалося тестування, автоматичний підрахунок балів і формування результатів. На її переконання, відсутність такої інформації у рішеннях комісії та додатках до них позбавляє учасників можливості перевірити прозорість і коректність оцінювання, а також породжує сумніви щодо об`єктивності та рівності умов проходження тестування.

Крім того, позивачка звертає увагу на те, що 05 вересня 2025 року, тобто незадовго до початку тестування, на офіційному вебсайті комісії було оприлюднено додаткові приклади завдань тестування когнітивних здібностей. На її думку, така публікація безпосередньо перед проведенням іспиту створила ризик нерівності умов, оскільки окремі кандидати могли не мати достатнього часу для ознайомлення з новими прикладами, а також порушила принцип передбачуваності процедури. Позивачка також зазначає про розбіжності між довідковою інформацією щодо структури тесту та деталізованою методикою оцінювання (зокрема щодо розподілу завдань за рівнем складності та застосування коефіцієнтів), що, на її переконання, унеможливлювало належне планування часу та стратегії виконання тесту і могло вплинути на результати.

Позиція відповідача.

ВККС України заперечує проти задоволення позову та вважає оскаржуване рішення від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 законним і обґрунтованим, прийнятим у межах наданих повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням комісії від 19 червня 2024 року № 185/зп-24 (далі - Положення № 185/зп-24).

Відповідач зазначає, що тестування когнітивних здібностей проводилося на підставі рішень комісії, якими було визначено порядок, тривалість (30 хвилин), кількість завдань (40) та методику оцінювання, а результати встановлювалися шляхом затвердження кодованих і декодованих результатів відповідно до Положення № 185/зп-24.

Щодо доводів про технічний збій 15 вересня 2025 року комісія вказує, що мала місце позаштатна ситуація до початку тестування, яка полягала у невідтворенні відеоінструктажу на трьох моніторах із п`яти. З огляду на це уповноважений представник надав учасникам роз`яснення правил роботи в інформаційній системі в усній формі, про що складено відповідний акт. Крім того, 08 вересня 2025 року на офіційному вебсайті комісії було оприлюднено матеріал щодо порядку роботи учасника в інформаційній системі, а після авторизації кожному учаснику надавалося 10 хвилин для ознайомлення зі стартовою сторінкою системи. Відповідач наголошує, що зміст інформації, доведеної до відома учасників у відеоформаті, усно та через вебсайт, є однаковим.

Комісія також зазначає, що звернень позивачки під час складання тестування щодо некоректної роботи комп`ютерної техніки, зависання програми чи невідображення графічних елементів у встановленому порядку не зафіксовано. На думку відповідача, доводи позивачки про неналежні технічні умови та некоректну роботу системи є припущеннями і не підтверджені доказами, а позаштатна ситуація не вплинула на порядок проведення іспиту та не створила нерівних умов.

Щодо тверджень про відсутність інформації про програмне забезпечення відповідач зазначає, що законодавство не зобов`язує комісію повідомляти кандидатів про вид чи технічні характеристики програмного забезпечення, оскільки воно є лише інструментом проведення тестування. Комісія посилається на проведення закупівель у встановленому порядку, розроблення бібліотеки тестових завдань, проведення пілотних та претестових досліджень, а також випробування системи перед початком тестування, під час яких недоліків у роботі програмного забезпечення не виявлено.

Стосовно публікації додаткових прикладів завдань 05 вересня 2025 року відповідач зазначає, що приклади тестових завдань були оприлюднені ще 13 лютого 2025 року, а додаткові матеріали мали виключно інформаційно-роз`яснювальний характер, не змінювали структуру тесту, його зміст або методику оцінювання та не створювали переваг для окремих осіб. Відтак, на переконання відповідача, принципи передбачуваності та рівності умов порушені не були.

Відповідач також звертає увагу, що розподіл завдань за рівнем складності та аспектами тестування здійснюється автоматично відповідно до затвердженої методики, яка передбачає чітко визначену кількість простих, середніх і складних завдань у кожному блоці. За результатами формування тесту для позивачки завдання відповідали встановленим параметрам, що підтверджується звітом про результати тестування.

ВККС України вважає, що незгода позивачки з отриманим результатом тестування сама по собі не свідчить про протиправність дій чи рішень комісії, а обраний нею спосіб захисту фактично спрямований на отримання можливості повторного складання тесту без доведення істотних порушень процедури. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Частиною першою статті 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що ВККС України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Статтею 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено повноваження комісії, до яких згідно з пунктами 2, 6 частини першої цієї статті належить проведення добору кандидатів для призначення на посаду судді і затвердження порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів.

Пунктами 1 та 4 частини першої статті 70 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що добір на посаду судді місцевого суду здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та, окрім іншого, включає в себе такі етапи, як оголошення добору на посаду судді та складання кваліфікаційного іспиту.

Питання складання кваліфікаційного іспиту, зокрема, щодо проходження тестування когнітивних здібностей, врегульовано статтею 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Після оголошення ВККС України рішенням від 11 грудня 2024 року № 366/зп-24 добору кандидатів на посаду судді місцевого суду до частин п`ятої та шостої статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вносилися зміни, які стосувалися тестування знань з історії української державності, через що вказані зміни не впливають на вирішення цього спору по суті.

Отже, Суд застосовує статтю 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на момент призначення та складання тестування щодо когнітивних здібностей.

Також питання складання та оцінювання кваліфікаційного іспиту (крім статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») унормовані Положенням № 185/зп-24, яке визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту під час добору на посаду судді місцевого суду, кваліфікаційного оцінювання та у зв`язку з наміром судді бути переведеним до іншого місцевого суду, а також засади формування рейтингу і резерву кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Як зазначено вище, тестування когнітивних здібностей у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду призначено рішенням ВККС України від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25.

Цим же рішенням комісією визначено графік складання тестування когнітивних здібностей та встановлено середній допустимий бал третього етапу кваліфікаційного іспиту (тестування когнітивних здібностей), який складає 55 відсотків максимально можливого бала, або 33 бали.

Однак, ОСОБА_1 набрала 25,77 бала, що менше за середній допустимий бал та, відповідно, не є прохідним балом.

Оскаржуючи зазначене рішення, позивачка посилається, зокрема, на недотримання комісією принципів прозорості та відкритості добору, порушення вимог статей 70, 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення № 185/зп-24, а також на наявність технічного збою під час складання тестування 15 вересня 2025 року.

Щодо доводів про недотримання вимог щодо затвердження програми та переліку питань.

Частиною четвертою статті 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ВККС України не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення кваліфікаційного іспиту оприлюднює його програму та перелік питань тестування, крім тестування щодо когнітивних здібностей.

Отже, законодавець прямо виключив тестування когнітивних здібностей із обов`язку попереднього оприлюднення переліку питань.

Форма та зміст тестування когнітивних здібностей, а також порядок його проведення визначені Положенням № 185/зп-24 та Методикою, затвердженою рішенням комісії від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 (додаток 2), яке було оприлюднено на офіційному вебсайті комісії.

Крім того, рішенням комісії від 29 січня 2025 року № 29/зп-25 затверджено довідкову інформацію про зміст тестування когнітивних здібностей, яка також була публічно доступною.

Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги про затвердження та оприлюднення програми та переліку питань тестування не поширюються на тестування когнітивних здібностей, а порядок його проведення був визначений та доведений до відома учасників у встановлений спосіб.

Такий підхід узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25, відповідно до якої сама по собі відсутність доступу до матеріалів тестування або незгода з його результатами не свідчить про порушення процедури добору, якщо такі умови є однаковими для всіх учасників та не встановлено істотних порушень, які вплинули на результат оцінювання.

Щодо доводів позивачки про відсутність інформації про програмне забезпечення та порушення порядку проведення тестування.

Оцінюючи доводи позивачки про відсутність достатньої інформації щодо програмного забезпечення, яке використовувалося під час проведення тестування когнітивних здібностей, а також щодо можливих порушень порядку його проведення, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що порядок проведення тестування когнітивних здібностей, його структура, тривалість, кількість завдань, їх розподіл за видами та рівнями складності, а також методика оцінювання результатів були визначені рішенням ВККС України від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 та доведені до відома учасників шляхом оприлюднення на офіційному вебсайті комісії.

При цьому чинне правове регулювання не передбачає обов`язку комісії розкривати технічні характеристики програмного забезпечення, яке використовується для проведення тестування, зокрема його вид, тип або алгоритми функціонування.

Сам по собі факт використання інформаційної системи для проведення тестування та автоматизованого підрахунку результатів не свідчить про порушення принципів прозорості чи об`єктивності, оскільки такі інструменти застосовувалися щодо всіх учасників на однакових умовах.

Доводи позивачки про можливу некоректність роботи інформаційної системи, зокрема щодо невідображення графічних елементів або впливу технічних факторів на результат тестування, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому мають припущувальний характер.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталася під час проходження тестування до уповноважених осіб із зауваженнями щодо технічних умов його проведення або що такі зауваження були зафіксовані у встановленому порядку.

Таким чином, доводи позивачки про порушення комісією принципів прозорості та об`єктивності у зв`язку з ненаданням інформації про програмне забезпечення ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені належними доказами та не свідчать про порушення її прав.

Щодо доводів позивачки про порушення порядку розробки тестових завдань та залучення відповідних суб`єктів.

Аналогічний підхід до оцінки доводів щодо організації тестування когнітивних здібностей та використання відповідного програмного забезпечення викладений у практиці Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25 Велика Палата Верховного Суду, дослідивши питання щодо розробки тестових завдань, впровадження програмного забезпечення та залучення до цього відповідних суб`єктів господарювання, дійшла висновку, що комісія діяла у межах наданих їй повноважень, забезпечила належну організацію процедури тестування, у тому числі шляхом затвердження базових вимог, проведення процедур публічних закупівель, апробації тестових завдань та перевірки функціонування програмного забезпечення. 

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання правомірності проведення процедур закупівель, визначення виконавця робіт або належності виконання договірних зобов`язань не входять до предмета доказування у спорах щодо результатів кваліфікаційного іспиту, а доводи учасників щодо неналежності розробника тестових завдань або сумнівів у якості тестових матеріалів мають бути конкретизованими та підтвердженими належними доказами. 

Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що відсутність доказів некоректної роботи програмного забезпечення або істотних порушень процедури тестування виключає можливість визнання протиправним рішення комісії за результатами такого тестування. 

Наведені висновки є релевантними і для спірних правовідносин у цій справі, оскільки доводи позивачки також зводяться до загальних сумнівів щодо організації тестування, використання програмного забезпечення та залучення до розробки тестових завдань відповідних суб`єктів, однак не містять конкретних та належних доказів порушень, які могли вплинути на результат її оцінювання.

Відтак наведені доводи позивачки у цій частині не спростовують правомірності оскаржуваного рішення.

Щодо посилання позивачки на рішення у справі № 990/59/25.

Окрім цього позивачка в обґрунтування доводів позовної заяви посилається на рішення Верховного Суду від 16 вересня 2025 року у справі № 990/59/25, вказуючи про застосовність викладених у ньому висновків до спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що вказане рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржене в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду, а відтак не має преюдиційного значення та не є обов`язковим для врахування у розумінні частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, правовідносини у справі № 990/59/25 не є подібними до спірних правовідносин у цій справі, оскільки стосуються проведення тестування когнітивних здібностей у межах іншої конкурсної процедури із застосуванням іншого інструменту тестування, що виключає можливість прямого застосування відповідних висновків.

Відтак посилання позивачки на зазначене судове рішення не спростовує правомірності дій та рішень ВККС України у межах спірних правовідносин.

Щодо доводів про технічний збій 15 вересня 2025 року. 

Судом установлено, що 15 вересня 2025 року перед початком тестування мала місце позаштатна ситуація, яка полягала у невідтворенні відеоінструктажу на частині моніторів у залі. Зазначена обставина підтверджується актом позаштатної ситуації.

Разом з тим відповідачем доведено, що: правила роботи в інформаційній системі були оголошені учасникам в усній формі; відповідна інформація була оприлюднена на вебсайті комісії 08 вересня 2025 року; після авторизації кожному учаснику надавалося 10 хвилин для ознайомлення зі стартовою сторінкою системи; звернень позивачки щодо некоректної роботи комп`ютерної техніки або невідображення графічних елементів під час тестування зафіксовано не було.

Позивачкою не надано доказів, які б підтверджували істотний технічний збій у роботі інформаційної системи саме під час виконання нею тестових завдань, а також причинний зв`язок між зазначеною позаштатною ситуацією та отриманим нею результатом.

За таких обставин суд не встановив, що позаштатна ситуація до початку тестування призвела до порушення рівності умов або вплинула на результат позивачки.

Щодо доводів про публікацію додаткових прикладів завдань.

Судом встановлено, що приклади тестових завдань когнітивних здібностей були оприлюднені ще у лютому 2025 року, а додаткові приклади, розміщені 05 вересня 2025 року, не змінювали структуру тесту, кількість завдань, їх розподіл за рівнем складності або методику оцінювання.

Позивачка не довела, що така публікація створила для неї нерівні умови або надала перевагу іншим кандидатам.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

З огляду на результат вирішення справи, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний судове рішення складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий суддя І. А. Гончарова

Судді Л. І. Бившева

І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова

В. В. Хохуляк