ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 440/6501/24
адміністративне провадження № К/990/30897/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О. О., 
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року (складене у складі головуючого судді Супруна Є. Б.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Катунова В. В., cуддів: Подобайло З. Г., Чалого І. С.) у справі №440/6501/24
УСТАНОВИВ:
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , платник податків) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - ГУ ДПС), у якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00056302405 від 25.04.2024 в частині збільшення позивачу грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» у сумі 34 936,16 грн;
- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення №00056222405 від 25.04.2024, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 2911,34 грн;
- визнати протиправною та скасувати у повному обсязі вимогу №Ф-00056282405 від 25.04.2024 про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску 37 527,25 грн;
- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі рішення №00056292405 від 25.04.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за своєчасно не сплачений єдиний внесок у розмірі 13274,45 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00056272405 від 25.04.2024 в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 529 459,79 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00056252405 від 25.04.2024 в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 37 323,19 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00056132405 від 25.03.2024, яким застосовано штрафні санкції, на загальну суму 23 800,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення №00056182405 від 25.04.2024, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 23 800,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення №00056202405 від 25.04.2024, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 23 800,00 грн.
2. Наявність обставин, які свідчать про порушення прав платника податків, позивачка пов`язує з неправомірними, як на її думку, висновками податкового органу, сформульованими за наслідками документальної планової виїзної перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 по 31.12.2022. 
ІІ. Рішення судів першої, апеляційної інстанцій.
3. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року, позов залишено без задоволення. 
3.1. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність висновків акту перевірки та, як наслідок, законність спірних податкових повідомлень-рішень.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
4. Позивач, не погодившись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати, прийняти нове рішення, яким ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень або направити справу на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду або Другого апеляційного адміністративного суду.
4.1.  ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначила підставами касаційного оскарження пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також частини другу і третю статті 353 КАС України.
4.2. Касаційна скарга подана на судові рішення, ухвалені у справі незначної складності, проте містить обґрунтовані посилання на наявність випадку, передбаченого підпунктами «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
4.3. На думку представника позивачки, суд першої інстанції необґрунтовано відніс цю справу до категорії малозначних і здійснив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки ціна позову складає 726 823,18 грн, що більше ніж у два рази перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 4 ч. 4 ст. 257 КАС України).
4.4. Представник зазначає, що розгляд справи у письмовому провадженні унеможливив встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: 
- позивач був позбавлений можливості бути присутнім в суді при розгляді питання правомірності віднесення до податкового кредиту сум ПДВ при закупівлі будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей;
- позивач був позбавлений права надати додаткові пояснення при розгляді справи в суді з питань правомірності та законності укладання договорів мерчандайзингу;
- суди обох інстанцій вказують, що позивач не обґрунтував і не довів в суді дані щодо достовірності фіскальних чеків на підставі яких були встановлені порушення, якщо він ставить під сумнів та заперечує проти цього шляхом надання роздрукованих чеків;
- позивач був позбавлений можливості бути присутнім в суді при дослідженні відповідних доказів і був позбавлений можливості надати додаткові докази - копії та оригінали відповідних фіскальних чеків.
4.4. Щодо безпосередньо висновків судів попередніх інстанцій про правомірність спірних податкових повідомлень-рішень представник позивача зазначає, що судами не були досліджені зібрані у справі докази, а саме: 
- Не були досліджені докази, які підтверджують витрати позивача зі сплати за оренду нежитлових приміщень магазинів, витрати зі сплати за придбанні ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, витрати зі сплати єдиного внеску. 
- Не були досліджені докази правомірності віднесення до податкового кредиту сум ПДВ при придбанні будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей. 
- Не було досліджено доказів правомірності укладання договорів мерчандайзингу та законності віднесення до податкового кредиту сум ПДВ при отриманні коштів за виконання умов договору мерчандайзингу.
- Не було досліджено жодного фіскального чеку, на підставі якого відповідачем були встановлені порушення при реалізації немаркованих алкогольних напоїв та при реалізації алкогольних напоїв в заборонений час доби.
4.5. Стосовно встановлених під час перевірки порушень, у розрізі кожного спірного рішення, касаційна скарга фактично дублює зміст позовної заяви та апеляційної скарги.  
5. У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити її без задоволення.
6. 01 вересня 2025 року справа №440/6501/24 надійшла на адресу Верховного Суду.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
7. ФОП ОСОБА_1 зареєстрована у статусі фізичної особи-підприємця 09.07.2003, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.21), є платником податку на додану вартість з 05.06.2014, що підтверджується витягом № 1916034500025 з реєстру платників податку на додану вартість (т.1 а.с.24). Відповідно до записів Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованими видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; надання інших допоміжних комерційних; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); надання інших інформаційних послуг; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; рекламні агентства; дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (т. 1 а.с.22-23).
8. Наказом ГУ ДПС від 01.02.2024 №177-п на підставі пп.20.1.4 ст. 20, ст. 77, п. 81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82, пп.69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (далі - ПК України) та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок на 2024 рік було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 13.02.2024 тривалістю 10 робочих днів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2022, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2022 (т.1 а.с.47).
9. За наслідками проведеної перевірки відповідачем 26.12.2023 було складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 по 31 грудня 2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2011 по 31 грудня 2022» за №2604/16-31-24-05-01/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (т. 1 а.с.53-142).
10. Висновками акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :
1) пп.16.1.2 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 ПК України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218, «Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення» та ст. 128 п. 6 Господарського кодексу України, а саме - неналежне ведення книги обліку доходів та витрат внаслідок до включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки перекручених даних, що призвело до завищення суми одержаного доходу у 2017 та 2022 році та завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роках, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу у сумі 170 578,47 грн, у тому числі за 2018 рік у сумі 51 889,58 грн, за 2019 рік у сумі 42 155,52 грн, за 2020 рік у сумі 22 247,84 грн та за 2021 рік у сумі 54 285,53 грн;
2) п. 50.1 ст. 50 ПК України, а саме - при поданні уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, при заповненні розрахунку у зв`язку з виправленням помилки не нарахована сума штрафу, яка нарахована платником податку самостійно у зв`язку з виправленням помилки за результатами збільшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету (у розмірі 3% від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку 30000 х 3% = 900,00 грн);
3) п. 177.2, пп.177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 30 704,13 грн, у тому числі за 2018 рік у сумі 9 340,13 грн, за 2019 рік у сумі 7 587,99 грн, за 2020 рік у сумі 4 004,61 грн та за 2021 рік у сумі 9 771,4 грн;
4) абз. «ґ» п. 176.2 ст.176 ПК України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556), в результаті чого податкові розрахунки за 3-4 квартали 2017 року, 1-3 квартали 2018 року та 1 квартал 2021 року поданні з помилками. Порушення за 3-4 квартали 2017 року, 1-3 квартали 2018 року та 1 квартал 2021 року призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку, до зміни платника податку;
5) п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 37527,30 грн, а саме - за 2018 рік у сумі 11 415,72 грн, за 2019 рік у сумі 9 274,2 грн, за 2020 рік у сумі 4894,56 грн та за 2021 рік у сумі 11 942,77 грн;
6) пп.49.18.1 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України внаслідок несвоєчасного подання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий, березень, травень 2022 року. Згідно з пп.69.1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України штрафні санкції не застосовуються;
7) пп.14.1.36, пп.14.1.231 ст. 14, пп.44.1 ст. 44, п. 198.2, пп.«г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 534739,00 грн, у т.ч. за листопад 2017 на суму 2034,00 грн, лютий 2018 на суму 1997,00 грн, березень 2018 на суму 2875,00 грн, квітень 2018 на суму 355,00 грн, травень 2018 на суму 3297,00 грн, червень 2018 на суму 3478,00 грн, липень 2018 на суму 1865,00 грн, серпень 2018 на суму 1137,00 грн, вересень 2018 на суму 90,00 грн, листопад 2018 на суму 108,00 грн, грудень 2018 на суму 2195,00 грн, січень 2019 на суму 32997,00 грн, лютий 2019 на суму 72,00 грн, березень 2019 на суму 14355,00 грн, квітень 2019 на суму 1206,00 грн, травень 2019 на суму 1092,00 грн, червень 2019 на суму 751,00 грн, липень 2019 на суму 2491,00 грн, серпень 2019 на суму 3381,00 грн, вересень 2019 на суму 728,00 грн, жовтень 2019 на суму 271,00 грн, грудень 2019 на суму 610,00 грн, лютий 2020 на суму 4610,00 грн, березень 2020 на суму 1562,00 грн, квітень 2020 на суму 27,00 грн, травень 2020 на суму 17868,00 грн, червень 2020 на суму 702,00 грн, липень 2020 на суму 1272,00 грн, серпень 2020 на суму 8370,00 грн, вересень 2020 на суму 12122,00 грн, жовтень 2020 на суму 1987,00 грн, листопад 2020 на суму 2893,00 грн, грудень 2020 на суму 3557,00 грн, січень 2021 на суму 80,00 грн, лютий 2021 на суму 55382,00 грн, березень 2021 на суму 2481,00 грн, квітень 2021 на суму 4176,00 грн, травень 2021 на суму 9089,00 грн, червень 2021 на суму 2221,00 грн, липень 2021 на суму 4175,00 грн, серпень 2021 на суму 2227,00 грн, вересень 2021 на суму 9374,00 грн, жовтень 2021 на суму 512,00 грн, листопад 2021 на суму 11037,00 грн, грудень 2021 на суму 51,00 грн, січень 2022 на суму 34308,00 грн, лютий 2022 на суму 460,00 грн, березень 2022 на суму 91356,00 грн, квітень 2022 на суму 1205,00 грн, травень 2022 на суму 94280,00 грн, червень 2022 на суму 56530,00 грн, липень 2022 на суму 10126,00 грн, серпень 2022 на суму 6483,00 грн, вересень 2022 на суму 2226,00 грн, жовтень 2022 на суму 1068,00 грн, листопад 2022 на суму 1460,00 грн, грудень 2022 на суму 2077,00 грн;
8) пп.«г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме - відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 1 331 083,00 грн;
9) пп.1.1, пп.1.2, пп.1.4, пп.1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання з військового збору у сумі 2558,67 грн, у тому числі за 2018 рік у сумі 778,34 грн, за 2019 рік у сумі 632,33 грн, за 2020 рік у сумі 333,72 грн, за 2021 рік у сумі 814,28 грн;
10) п. 226.3, п. 226.7, п. 226.9 ст. 226 ПК України та абз.3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - «Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством» у зв`язку із встановленням фактів реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими (без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку);
11) ч. 10 ст. 153 Закону України від 19.12.1995 №481-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» внаслідок виявлення фактів реалізації алкогольних напоїв у чотирьох місцях здійснення діяльності протягом часу доби, на яку рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу;
12) п. 7 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» внаслідок виявлення фактів неподання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, у перевіряємому періоді з 01.01.2017 по 31.12.2022;
13) п. 63.3 ст. 63 ПК України внаслідок неподання у строки повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.
11. За наслідками розгляду заперечення позивача на акт перевірки висновком ГУ ДПС №103 від 18.04.2024 висновки акту залишено без змін, а заперечення без задоволення (т. 3 а.с.118).
12. На підставі акту перевірки ГУ ДПС 25.04.2024 були сформовані, крім іншого, такі податкові повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення №00056302405, яким за порушення п. 50.1 ст. 50, п. 177.4.5 ст. 177 ПК України внаслідок неправильного ведення обліку витрат впродовж 2017-2022 років, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 30 704,13 грн, платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» у сумі 35 836,16 грн, у тому числі 30 704,13 грн - за податковими зобов`язаннями та 5132,03 грн за штрафними санкціями (т. 1 а.с.32), яке позивач оскаржує в частині нарахування суми сукупно 34 936,16 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00056222405, яким за порушення пп.1.1, пп.1.2, пп.1.4, пп.1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України внаслідок неправильного ведення обліку доходів та витрат впродовж 2017-2022 років платнику збільшено грошове зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 2 911,34 грн, у тому числі 2 558,67 грн за податковими зобов`язаннями, 352,67 грн за штрафними санкціями (т.1 а.с.35), яке позивач оскаржує у повному обсязі;
- податкове повідомлення-рішення №00056272405, яким за порушення пп.14.1.36, пп.14.1.231 ст. 14, пп.44.1 ст. 44, п. 198.2, п. п. «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок непідтвердження факту використання у господарській діяльності придбаної побутової техніки, а також будівельних матеріалів, сантехнічних виробів та інструментів, ненадання документального підтвердження використання придбаних квасу та безалкогольних напоїв у господарській діяльності та/або наявності їх на залишках, включення до складу податкового кредиту податкових накладних, зареєстрованих з порушенням термінів реєстрації, повторного включення до складу податкового кредиту податкових накладних, завишення податкового кредиту за наслідками здійснення нереальних господарських операцій платнику збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 665 881,25 грн, у тому числі 532 705,00 грн за податковими зобов`язаннями, 133 176,25 грн за штрафними санкціями (т. 1 а.с.37), яке позивач оскаржує лише в частині нарахування суми сукупно 529 459,79 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00056252405, яким за порушення пп. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України внаслідок відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН на загальну суму обсягу постачання (без податку на додану вартість) 1 331 083,00 грн (за господарськими операціями, стосовно яких перевіркою сформульовано висновок про непідтвердження факту використання у господарській діяльності придбаної побутової техніки, а також будівельних матеріалів, сантехнічних виробів та інструментів, ненадання документального підтвердження використання придбаних квасу та безалкогольних напоїв у господарській діяльності та/або наявності їх на залишках, включення до складу податкового кредиту податкових накладних, зареєстрованих з порушенням термінів реєстрації, повторного включення до складу податкового кредиту податкових накладних, завишення податкового кредиту за наслідками здійснення нереальних господарських операцій) до платника застосовано штраф (5%) у розмірі 52 893,38 грн за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (т. 1 а.с.46), яке позивач оскаржує в частині нарахування штрафу у сумі 37 323,19 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00056132405, яким за порушення п.226.3, п.226.7, п.226.9 ст. 226 ПК України та абз.3 ч. 4 ст. 11, ч. 10 ст. 153 Закону №481/95-ВР, допущене у вигляді реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими, та протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу, до платника застосовано штрафні санкції на загальну суму 23 800,00 грн (т. 1 а.с.30), яке позивач оскаржує у повному обсязі;
- податкове повідомлення-рішення №0005618240, яким за порушення п. 226.3, п. 226.7, п. 226.9 ст. 226 ПК України та абз.3 ч. 4 ст. 11, ч. 10 ст. 153 Закону №481/95-ВР, допущене у вигляді реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими, та протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу, до платника застосовано штрафні санкції на загальну суму 23 800,00 грн (т. 1 а.с.28), яке позивач оскаржує у повному обсязі;
- податкове повідомлення-рішення №00056202405, яким за порушення п. 226.3, п. 226.7, п. 226.9 ст. 226 ПК України та абз.3 ч. 4 ст. 11, ч. 10 ст. 153 Закону №481/95-ВР, допущене у вигляді реалізації алкогольних напоїв, що вважаються немаркованими, та протягом часу доби, на який рішенням уповноважених органів встановлено заборону продажу, до платника застосовано штрафні санкції на загальну суму 23 800,00 грн (т. 1 а.с.39), яке позивач оскаржує у повному обсязі;
13. Крім цього, на підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС сформовано вимогу №Ф-00056282405 від 25.04.2024 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 37 527,25 грн (т. 1 а.с.44), а також рішення №00056292405 від 25.04.2024, яким за порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VІ за несвоєчасне нарахування єдиного внеску до платника застосовано штрафні санкції у розмірі 13 274,45 грн (т. 1 а.с.43), які позивач оскаржує у повному обсязі.
14. Не погоджуючись із правомірністю висновків податкової перевірки та нарахованими на підставі таких висновків сумами грошових зобов`язань і штрафів у частині, що означена вище, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
V. Оцінка Верховного Суду
15. Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
16. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
17. Виходячи із порушених в касаційній скарзі питань, які поставлені перед судом касаційної інстанції, першочерговою є перевірка дотримання судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки представник позивачки посилається на наявність обов`язкової підстави для скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляду, яка передбачена пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України.
18. Перевіряючи такі доводи, Верховний Суд виходить з такого.
20. Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 КАС України (тут і далі в редакції станом на 10 червня 2024 року - дата відкриття провадження у справі) виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються спори щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
21. Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
22. У відповідності до п. 4 ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
23. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
24. Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 КАС України «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб» вживається у значенні - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
25. Відкриття провадження судом першої інстанції в адміністративній справі відбулось у 2024 році, постановлення рішення - у 2025 році. 
26. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028,00 грн.
27. Отже на час прийняття справи до провадження Полтавським окружним адміністративним судом (червень 2024 року) та обрання порядку позовного провадження (загальне або спрощене без виклику сторін), у якому розглядатиметься справа, прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 3028,00 грн. 
28. Тому, загальна сума грошових коштів, відповідно до якої адміністративний суд може розглядати справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів за правилами спрощеного позовного провадження у 2024 році становить не більше 1 514 000 грн (3028,00х500).
29. У цій справі позивачка звернулась з позовом як фізична особа-підприємець та просила суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення, рішення, вимогу на загальну суму 726 823,18 грн, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
30. Разом із цим, указана сума перевищує межу, яка встановлена у п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України та визначає справи незначної складності для цілей КАС України у сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 302 800 грн (3028,00х100).
31. Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
32. Отже, суд першої інстанції під час відкриття провадження та вирішення питання щодо обрання порядку позовного провадження не допустив порушення вимог п. 4 ч. 4 ст. 257 КАС України.
У суду були відсутні підстави в обов`язковому порядку розглядати цю справу за правилами загального позовного провадження.
33. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, що виразилось у відмові у задоволенні розгляду справи в порядку загального позовного провадження за участі сторін, Верховний Суд виходить з такого.
34. Суд апеляційної інстанції ухвалою від 29 квітня 2025 року відкрив апеляційне провадження у справі та установив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом 10 днів з дати вручення копії цієї ухвали.
35. Ухвалою від цієї ж дати суд відмовив у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про розгляд у судовому засіданні за участі позивача та його представника адміністративної справи та призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №3 без виклику осіб, які беруть участь у справі.
36. Суд апеляційної інстанції з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України зазначив, що апеляційний розгляд зазначеної категорії справ, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, здійснюється в порядку письмового провадження. Звернув увагу, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
37. Верховний Суд, у цьому випадку, вважає за необхідне зазначити наступне.
38. Відповідно до частини першої статті 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду:
1) з`ясовує склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору;
2) з`ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень;
3) з`ясовує, які обставини визнаються та які заперечуються учасниками справи;
4) пропонує учасникам справи подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу, або з власної ініціативи;
5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції;
6) за клопотанням учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; вирішує інші письмово заявлені клопотання учасників справи;
7) вирішує питання про можливість письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді апеляційної інстанції;
8) вирішує інші питання, необхідні для апеляційного розгляду справи.
39. Згідно зі статтею 307 КАС України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
40. З аналізу наведених норм слідує, що учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб тощо.
41. Згідно з частиною першою статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою (глава 1 розділу ІІІ КАС України "Перегляд судових рішень" - "Апеляційне провадження").
42. Водночас, стаття 311 КАС України врегульовує право суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
43. Так, частина перша статті 311 КАС України встановлює, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі:
1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;
2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання;
3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
44. Отже, ця стаття визначає для суду апеляційної інстанції вичерпний перелік випадків, коли суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, що і становить визначену у статті 310 КАС України одну із особливостей апеляційного провадження.
45. Аналіз наведених норм КАС України свідчить про те, що законодавцем визначений виключний перелік обставин, за наявності яких апеляційний суд має право ухвалити рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Такими обставинами є: відсутність клопотань учасників щодо розгляду справи за їх участю; неприбуття учасників у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; перегляду в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
46. У апеляційній скарзі представником позивачки заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, у задоволенні якого відмовлено судом апеляційної інстанції ухвалою від 29 квітня 2025 року.
47. Ухвала суду мотивована тим, що апеляційний розгляд справ, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, здійснюється в порядку письмового провадження.
48. З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідач просив надати можливості участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, тобто фактично заявив клопотання про розгляд справи за його участі.
49. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2026 року у справі №340/5780/24 Суд зазначив, що клопотання про участь в судовому засіданні (особисто, через представника, в режимі відеоконференції тощо) є процесуальним способом реалізації права на доступ до правосуддя, що безпосередньо пов`язано з можливістю надавати пояснення, реагувати на доводи іншої сторони, заявляти клопотання тощо.
50. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відмовлено від 03 червня 2025 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, оскільки відповідно до ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, а бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
51. Суд апеляційної інстанції, розглянувши справу в порядку письмового провадження, 20 червня 2025 року ухвалив оскаржену постанову.
52. У постанові суд апеляційної інстанції зазначив: 
«Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Учасниками по цій справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. відповідачем отримано копію апеляційної скарги позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів через підсистему «Електронного суду».».
53. У касаційній скарзі представник позивача зауважує, що на день звернення з апеляційною скаргою (22 квітня 2025 року) та на день прийняття ухвали у справі про відмову в розгляді справи в загальному позовному провадженні ціна позову складає 726 823,18 грн, що більше ніж у два рази перевищує 302 800,00 грн (сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
54. Так, після набрання чинності 19 липня 2024 року Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-IX від 19.06.2024 у КАС України, суттєво були змінені правила диференціації малозначних спорів у адміністративному судочинстві.
55. Так, у пункті 4 частини 4 статті 257 КАС України (з 19 липня 2024 року) вказано, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
56. Пунктом 2 Розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-IX від 19.06.2024 установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
57. Отже враховуючи наведене Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції не враховано наведені обставини, приписи КАС України у сукупності зі змінами, внесеними у КАС України Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» №3831-IX від 19.06.2024.
58. Верховний Суд, ураховуючи заявлені в касаційній скарзі не може залишити це поза увагою
59. Це є підставою для констатації порушення норм процесуального права, що, у свою чергу, тягне за собою обов`язкове скасування судового рішення. Зазначене порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права не дає можливості перевірити обґрунтованість інших аргументів касаційної скарги.
60. У цьому контексті Суд звертає увагу на правову позицію, висловлену у пунктах 48-52 постанови Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №640/8411/19 про те, що надана суду процесуальним законом можливість розглянути справу у порядку письмового провадження не є беззастережною і має корелюватися з іншими вимогами процесуального закону, трактувати які потрібно у сукупності й через призму принципів адміністративного судочинства.
61. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
62. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
63. Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
64. Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, то постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до апеляційного суду.
VI. Судові витрати
65. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
66. Керуючись статтями 341, 344, 353,  356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2025 року - скасувати, а справу №440/6501/24 направити на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
3. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Шишов
Судді І. А. Васильєва 
М. М. Яковенко