ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 лютого 2026 року
м. Київ

справа № 461/2716/20
провадження № 61-11465св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на постанову Львівського апеляційного суду 
від 06 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності 
в порядку спадкування, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1  є двоюрідним братом ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 як спадкоємець третьої черги за правом представлення, спадкоємців першої та другої черги немає. Також до нотаріальної контори 
в межах встановленого законом строку із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулися спадкоємці п`ятої черги: двоюрідний дядько спадкодавця - ОСОБА_2 та двоюрідна тітка спадкодавця - ОСОБА_3 . 

Інші спадкоємці: ОСОБА_5 і ОСОБА_10 (правонаступником ОСОБА_10 є ОСОБА_7 ) пропустили строк на подання такої заяви, і в судовому порядку їм відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , а відповідач ОСОБА_4 не має права на спадкове майно, оскільки не встановлено в судовому порядку факту його проживання із спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

У задоволенні його заяви, поданої до суду в порядку окремого провадження, відмовлено на тій підставі, що не було залучено як заінтересованих усіх осіб, які вважають себе спадкоємцями померлого ОСОБА_9 .

Через відсутність у нього оригіналів правовстановлювальних документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві він позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку (є відмова нотаріуса з цієї підстави), тому його право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням тієї обставини, що спадкове майно, право власності на яке було набуте ОСОБА_10 на підставі рішення суду, в подальшому скасованого, і до скасування рішення відчужене іншій особі, яка відчужила (продала) його ще іншій особі, таке майно підлягає витребуванню від останнього власника, яким згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є ОСОБА_6 .

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин між ним і ОСОБА_9 , а саме, що ОСОБА_1 
є двоюрідним братом ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 ; витребувати зазначену квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Суди розглядали справу неодноразово.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року, 
з урахуванням виправлених у ній помилок (описок) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_8 задоволено, провадження в справі закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що підстави, предмет і сторони у справі № 461/8963/17 та в справі, що розглядається, є однаковими, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження в справі.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року, 
з урахуванням виправлених у ній помилок (описок) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в судове засідання апеляційного суду інші учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на останні відомі суду адреси місця їхнього проживання, і заяв про зміну такого до суду не надходило, тому відповідно до статті 131 ЦПК України вважаються доставленими навіть у разі повернення поштового відправлення до суду з відміткою «адресат відсутній»; клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України без їх присутності.

Підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, для закриття провадження в цій справі у суду першої інстанції не було, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишено без задоволення. Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 задоволено. 

Постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що відповідачку 
ОСОБА_5 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 07 лютого 2024 року, відповідачка ОСОБА_7 вважається відповідно до процесуального закону належним чином повідомленою про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року, 
з урахуванням виправлених у ній помилок (описок) ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 липня 2023 року, скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, щона розгляді в Галицькому районному суді м. Львова перебувала справа № 461/559/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_2 , третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, в якій рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року скасовано, ухвалено в справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд, зокрема, керувався тим, що доказів про родинні стосунки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як рідного брата та сестри позивач не надав, і вимоги про встановлення юридичного факту таких родинних стосунків не заявляв, тому такий факт не може бути досліджений в межах заявленого позову.

У справі, що переглядається, предмет спору є іншим, оскільки охоплює три позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , які пов`язані між собою, а саме: 1) встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 
і спадкодавцем ОСОБА_9 (з такою вимогою в порядку позовного провадження позивач до суду не звертався); 2) визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (ця позовна вимога залежить, зокрема й від задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин, тому є похідною вимогою); 3) витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння 
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , яка заявляється вперше, стосується інших учасників і залежить від вирішення перших двох позовних вимог.

Справа відрізняється й колом учасників на стороні відповідачів, а також підставами пред`явлених позовних вимог, які не є тотожними з підставами позовних вимог у справі № 461/559/14, зокрема з огляду на предмет спору, який є іншим.

Отже, підстав для висновку про те, що справа № 461/2716/20 розглядається 
з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й справа № 461/559/14, немає.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року касаційні скарги 
ОСОБА_13 , представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що доказів про направлення судової повістки-повідомлення ОСОБА_7 , а також будь-яких доказів повідомлення ОСОБА_7 про судове засідання, призначене на 
03 жовтня 2024 року, в матеріалах справи немає. Будь-яких обґрунтувань про належне повідомлення ОСОБА_7 про розгляд справи не містить 
і постанова апеляційного суду. За таких обставин ОСОБА_7 не можна вважати належним чином повідомленою про розгляд справи судом апеляційної інстанції 03 жовтня 2024 року.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Львівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_14 задоволено.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом у справі № 461/559/14 було відмовлено за недоведеністю факту родинних стосунків зі спадкодавцем. 
У справі, яка переглядається, предмет спору є іншим, оскільки охоплює три позовні вимоги ОСОБА_1 , які пов`язані між собою, а саме: 
1) встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_9 (з такою вимогою в порядку позовного провадження позивач до суду не звертався); 2) визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 
(ця позовна вимога залежить, в тому числі, й від задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин, відтак є похідною вимогою), і 3) витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , яка заявляється позивачем вперше, стосується інших учасників і залежить від вирішення перших двох позовних вимог. Крім того, ця справа відрізняється й колом учасників на стороні відповідачів, а також підставами пред`явлених позовних вимог, які не 
є тотожними з підставами позовних вимог у справі № 461/559/14, в тому числі, й з огляду на предмет спору, який є іншим.

Апеляційний суд також зазначив, що диспозиція пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України містить поняття «закриття провадження у справі», 
а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження лише в її частині - в частині однієї із позовних вимог, є помилковим.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

04 вересня 2025 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд розглянув справу за участю ОСОБА_4 , незважаючи на те що в матеріалах справи є докази про його смерть. Законодавство України не передбачає судового вирішення спору з особою, яка померла та правоздатність якої відповідно до статті 
25 ЦК України припинено, і вона не могла бути стороною у справі. Заявник також вказує, що в межах справи № 461/559/14-ц між сторонами був вирішений спір про той самий предмет, а саме: вирішено питання визнання права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , і позови збігаються за матеріально-правовими вимогами та обставинами. Розгляд цієї справи за наявності рішення у справі 
№ 461/559/14 порушуватиме принцип юридичної визначеності «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Галицького районного суду м. Львова.

21 листопада 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволенняз таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини 
і громадянина захищаються судом.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені 
з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження 
у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Повторне звернення з тими самими вимогами і з тих самих підстав фактично свідчить про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна одночасна наявність трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу 
з тих самих підстав. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, 
з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним 
з позовом, який розглядається (постанови Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі № 757/130/22-ц, від 09 травня 2024 року у справі № 753/876/23, від 17 квітня 2024 року у справі № 669/417/22).

Апеляційний суд встановив, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року у справі № 461/559/14 у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин із спадкодавцем.

У справі № 461/559/14 ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, у якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора, 
у якому просив встановити факт родинних відносин між ним та 
ОСОБА_9 , а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідним братом ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати зазначену квартиру з чужого незаконного володіння 
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Аналіз предмета і підстав позову у справі № 461/559/14 свідчить про те, що вони є відмінними від предмета і підстав позову у цій справі.

Встановивши, що у справі № 461/559/14 та у цій справі предмет і підстави позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а також нормативно-правова кваліфікація таких обставин, не збігаються, тоді як нетотожність хоча б одного з елементів позову не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованої особи за вирішенням спору, апеляційний суд правильно виснував, що у суду першої інстанції не було правових підстав для закриття провадження у цій справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду щодо наявності підстав для направлення цієї справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а отже, й не дають підстав вважати неправильним застосування апеляційним судом норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Аргументи заявника про те, що апеляційний суд розглянув справу за участю ОСОБА_4 , незважаючи на те що в матеріалах справи є докази про його смерть, в цьому випадку не можуть бути підставою для скасування судового рішення апеляційного суду з огляду на те, що під час нового розгляду цієї справи суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити питання щодо процесуального правонаступництва вибулої сторони у справі. 

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

У статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Львівського апеляційного суду від 06 серпня 
2025 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська     	
Судді: 	А. Ю. Зайцев    	
	Є. В. Коротенко    	
	В. М. Коротун     	
	М. Ю. Тітов