УХВАЛА

03 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 926/3689/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці (далі – Відділ, скаржник)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2025
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 
до Відділу
про стягнення заборгованості в сумі 2 565 025,99 грн,
ВСТАНОВИВ:
Відділ 20.03.2026 через Електронний суд звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив, зокрема, постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2025 у справі №926/3689/25 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Верховний Суд ухвалою від 30.03.2026 касаційну скаргу Відділу на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі №926/3689/25 повернув з усіма доданими до неї матеріалами скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України; касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати).
Відділ 31.03.2026 через Електронний суд повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2025 у справі №926/3689/25 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Крім того, просить поновити строк для подання касаційної скарги на оскаржувану постанову апеляційного суду. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2026 для розгляду справи №926/3689/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. – головуючої, Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України, Верховний Суд встановив таке.
Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках передбачених пунктами 1– 4 частини другої статті 287 ГПК України.
Верховний Суд відзначає, що аналіз статті 287 ГПК України дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.
Верховний Суд зазначає, що частина третя статті 311 ГПК України вказує, що є неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Верховний Суд зазначає скаржнику за цією касаційною скаргою, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Суд касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України.
Відділ у касаційній скарзі зазначив, що рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Проте підставу для касаційного оскарження визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
З наведеного не убачається, що скаржник зазначає щодо якої конкретно норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Отже, скаржник зазначивши пункт 3 частини другої статті 287 ГПК як підставу для подання касаційної скарги не вказав щодо якої норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та підставами, які скаржник не навів у її тексті.
Суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 300 ГПК України).
Таким чином, враховуючи доводи касаційної скарги, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та зазначити щодо якої норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
Наслідком неусунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року визначений у розмірі 3 028 грн.
У поданій касаційній скарзі Відділ просить:
« 4. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2026 року та рішення Господарського суду Чернівецької області від 29 грудня 2025 року у справі №926/3689/25 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 2 565 025,99 грн».
Як вбачається зі змісту судових рішень з цієї справи, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у жовтні 2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» звернулося до суду з позовною заявою до Відділу про стягнення заборгованості за договором поставки природного газу в сумі 2 565 025,99 грн, з яких: 1 944 773,07 грн – сума основного боргу, пеня – 301 995,54 грн, 3% річних – 55 540,27 грн та інфляційні 262 717,11 грн.
Господарський суд Чернівецької області рішенням від 29.12.2025 у справі №926/3689/25, залишеним без змін Західним апеляційним господарським судом постановою від 26.02.2026, позовні вимоги задовольнив, стягнув з Відділу на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» кошти в розмірі 2 565 025,99 грн, з яких: 1 944 773,07 грн – сума основного боргу, пеня 301 995,54 грн, 3% річних 55 540,27 грн, інфляційні втрати в розмірі 262 717,11 грн та 30 780,31 грн судового збору.
Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог скаржника та ураховуючи оскарження Відділом рішення місцевого суду та постанови апеляційного суду повністю, а тому при поданні касаційної скарги в електронній формі через Електронний суд, скаржник мав сплати судовий збір за вимоги майнового характеру, ураховуючи коефіцієнт 0,8, у сумі 61 560,62 грн (2 565 025,99 грн – майнові вимоги х 1,5% х 200% х 0,8).
Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Відповідні докази не вказані й у додатках до касаційної скарги.
Враховуючи викладене вище, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущеного недоліку оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 61 560,62 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами, щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії.
Верховний Суд роз`яснює, що у разі не усунення вказаного недоліку касаційної скарги у встановлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
З огляду на викладене касаційна скарга Відділу підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом надання:
касаційної скарги в новій редакції та зазначити щодо якої норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах;
документа на підтвердження сплати судового збору за касаційну скаргу у сумі 61 560,62 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи приписи статей 6, 42, 291 ГПК України.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного. 
Враховуючи, що касаційна скарга містить недоліки, Суд вважає за необхідне залишити її без руху, а відтак, клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги на постову апеляційного суду в цій справі розглядатиметься після усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 у справі №926/3689/25 – залишити без руху.
2. Надати Квартирно-експлуатаційному відділу міста Чернівці строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через Електронний суд або поштою на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Квартирно-експлуатаційному відділу міста Чернівці, що у разі невиконання/неповного виконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова