ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/13861/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром - 3"

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Смирнова Ю.М.)
від 11.03.2025
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.)
від 17.12.2025

у справі №910/13861/24 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Біоенергія-Т"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром-3"
про стягнення 5 642 258, 55 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Клименко Г.О.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Біоенергія - Т" (далі ТОВ "Нафтогаз Біоенергія - Т", позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром - 3" (далі - ТОВ "Укренергопром - 3", відповідач) 5 642 258,55 грн, з яких 4 999 920,50 грн основного боргу, 224 040,90 грн 3% річних та 418 297,15 грн інфляційних втрат.

1.2. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає про наявність підстав для повернення йому сплаченого на виконання умов договору про виконання проектних робіт авансу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Як вказує позивач, оскільки він вихідних даних, які необхідні для виконання робіт за договором, відповідачу у повному обсязі не надав, право користування земельною ділянкою не оформив, то у відповідача взагалі не було підстав для початку виконання робіт за укладеним між сторонами правочином. Крім того, позивачем у зв`язку із неотриманням права користування земельною ділянкою повідомлено відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку.

2. Короткий зміст судових рішень, ухвалених за результатом розгляду справи по суті спору 

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025, у справі №910/13861/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Укренергопром-3" на користь ТОВ "Нафтогаз Біоенергія-Т" 4 999 920,50 грн сплаченого авансу. В іншій частині позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №910/13861/24, ТОВ "Укренергопром-3" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові акти скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.2. Так, в обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ТОВ "Укренергопром-3" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 16.09.2025 у справі №910/13855/24, від 16.10.2024 у справі №910/10198/23, від 11.11.2024 у справі №912/335/24 (щодо застосування статей 849, 888, 889 ЦК України); від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 (щодо застосування статті 1212 ЦК України); від 25.10.2023 у справі №902/567/21, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (щодо застосування статей 79, 86 ГПК України).

Також підставою касаційного оскарження відповідач зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 849, 888, 890, 1212 ЦК України.

Крім того, скаржник вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень і відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

3.3. У поданій касаційній скарзі касатор звертає увагу, зокрема на такому:

- ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» намагається безпідставно ухилитись від виконання зобов`язання щодо оплати фактично виконаних робіт за договором. Замовнику було передано результати виконаних робіт за Договором, у той час як мотивовані зауваження щодо недоліків позивачем не надано;

- ТОВ «Укренергопром-3» виконувало роботи за договором, незважаючи на відсутність всіх вихідних даних, що мали бути надані позивачем в повному обсязі, зокрема згідно з наданими актами №1-8 здавання-приймання виконаних робіт по договору виконано роботи на суму 5 122 548,22 грн, а саме:
1) за актом №1 роботи стосувались збору вихідних даних: отримання технічних умов на приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, технічні умови на приєднання до теплових мереж, отримання вихідних даних для розроблення розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту», отримання інформації про фонові концентрації забруднюючих речовин в атмосферному повітрі (Чернігівський ЦГМ), на загальну суму 183 183,36 грн;
2) згідно з актом №2 виконані роботи топографічно геодезичних вишукувань на загальну суму 103 970,40 грн;
3) відповідно до акта №3 ТОВ «Укренергопром-3» виконані роботи інженерно-геологічних вишукувань на загальну суму 79 627,20 грн;
4) згідно з актом №4 виконані роботи на загальну суму 3 520 411,66 грн, які стосувались виробничих споруд;
5) відповідно до акта №5 виконані роботи протипожежних заходів на загальну суму 175 899,60 грн;
6) згідно з Актом №6 виконані роботи інженерно-технічних заходів на загальну суму 279 816,00 грн;
7) відповідно до акта №7 виконані роботи оцінки впливу на навколишнє середовище на загальну суму 491 280,грн;
8) згідно з актом №8 виконані роботи зовнішніх інженерних мереж на приєднання об`єкта до одноіменних систем (вишукувальні роботи, напрямки трас, розрахунки) на загальну суму 288 360,00 грн;

- відсутність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, на якій планувалось будівництво ТЕЦ, не перешкоджало ТОВ «Укренергопром-3» виконувати роботи за договором. З моменту укладення договору (03.11.2022) до моменту отримання повідомлення позивача про односторонню відмову від договору (02.03.2023) ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» виконувались роботи за договором, контроль виконання яких здійснював замовник та залучене ним Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліар Енерджі Груп». Матеріали виконаних робіт містились на гугл-диску, до якого позивач мав доступ, а також були передані наручно ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т»;

- судами не було надано належної оцінки обставинам виконання відповідачем робіт з ініціативи замовника та під його постійним контролем (у тому числі через залучене ТОВ «Кліар Енерджі Груп»), а також фактично не досліджено обсяг і вартість виконаних робіт, при цьому суди попередніх інстанцій обмежились формальним посиланням на неповне надання вихідних даних як підставу для повернення авансу;

- одностороннє розірвання договору не припинило зобов`язання ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» щодо оплати фактично виконаних робіт;

- замовник необґрунтовано ухилився (відмовився) від підписання актів № 1 - 8 здавання-приймання виконаних робіт за договором та не надав виконавцю у встановлений договором п`ятиденний строк зауваження щодо фактично виконаних робіт у зв`язку з чим, згідно із абзацом четвертим пункту 6.6 договору роботи вважаються прийнятими замовником, а акти підписаними в односторонньому порядку;

- докази надсилання листа про відмову від підписання наданих відповідачем актів на електронну адресу відповідача 13.03.2023 в матеріалах справи відсутні, однак наявні належні та допустимі докази його надсилання на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 14.03.2023. Отже, замовник не направив виконавцю у визначені договором строки перелік виявлених недоліків чи зауважень щодо фактично виконаних відповідачем частин проектної документації за договором.

3.4. ТОВ "Нафтогаз Біоенергія-Т" 25.02.2026 через «Електронний суд» подало до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, та мотиви, з яких виходили суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень

4.1. Між ТОВ "Нафтогаз Біоенергія - Т", як замовником, та ТОВ "Укренергопром - 3", як виконавцем, 03.11.2022 укладено договір на виконання проектних робіт №03-11/2 (далі - Договір), згідно з умовами якого замовник доручає і зобов`язується прийняти та оплатити, а виконавець бере на себе зобов`язання згідно з умовами цього договору та за завданням замовника виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації (стадія "Проект"): "Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14Б" (пункт 1.1).

Відповідно до розділу договору "Терміни, що використовуються в договорі" вихідні дані - вичерпний перелік інформації, визначений завданням на проектування, необхідний для розробки виконавцем ПКД, що надається замовником виконавцю, якщо інше не вказано в договорі; проектно-кошторисна документація/ПКД - сукупність необхідних документальних матеріалів (текстових та графічних) стадії "П" щодо виконання робіт на об`єкті будівництва, що обґрунтовують проектно-дослідницькі рішення, визначають обсяги робіт, потреби в устаткуванні, будівельних конструкціях, матеріальних і інших ресурсах, робочі креслення, інші документи, що затверджуються у встановленому порядку (до проходження експертизи). 

Виконання робіт передбачає, в т.ч. підготовку запитів на отримання необхідної інформації, її систематизацію, аналіз, оцінку, підготовку і оформлення ПКД, згідно із відповідним завданням на проектування (додаток №1 до договору), що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.3 Договору ПКД розробляється до проходження державної експертизи та передається замовнику на підставі накладної про передачу повного комплекту ПКД на електронному носії. Накладна підписується уповноваженими представниками сторін при передачі замовнику повного комплекту ПКД на електронному носії. Накладна підтверджує факт розробки виконавцем повного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання виконавцем зобов`язань, передбачених договором, та/або прийняття замовником результатів робіт. Документом, який засвідчує факт належного виконання виконавцем зобов`язань за договором та прийняття замовником результатів робіт є акт приймання-передачі робіт.

Відповідно до пункту 1.4 Договору сторони допускають надання для ознайомлення замовнику ПКД частинами за відповідними розділами по мірі їх підготовки виконавцем, оформленими належним чином із титульною сторінкою, підписаною уповноваженою особою виконавця, у сканованому вигляді шляхом їх відправлення виконавцем електронною поштою на адресу електронної пошти замовника, вказану у пунктах 10.1.4 цього договору. Електронний лист про відправлення замовнику відповідного розділу ПКД разом із доданою до нього сканованою копією відповідного розділу ПКД, оформленого як зазначено у цьому пункті вище, підтверджує факт розробки виконавцем певного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання виконавцем зобов`язань, передбачених договором, та/або прийняття замовником ПКД або результатів робіт і не є підставою для здійснення оплати відповідно до етапу 2 згідно з календарним планом фінансування та виконання робіт (додаток №3 до договору). Протягом 2 робочих днів з дня отримання від виконавця на розгляд відповідного розділу ПКД замовник повідомляє виконавця про отримання відповідного розділу ПКД та надає інформацію щодо наявності заперечень або уточнень.

Приймання результатів робіт за цим договором та засвідчення факту належного виконання виконавцем зобов`язань за договором здійснюється сторонами після отримання замовником позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД, та надання замовнику позитивних результатів проходження експертизи, зареєстрованих в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, зі складанням акта (пункт 1.5 Договору).

Виконавець виконує обумовлені цим договором роботи на підставі завдання на проектування (додаток №1 до договору) та керуючись нормативними актами в галузі проектування, Закону України "Про архітектурну діяльність" №687-XІV від 20.05.1999, БНіП, ГОСТ, ДСТУ та інших нормативно-правових актів України в сфері проектування та будівництва, ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" та інших вимог, визначених нормативними актами/документами України. Послуги інженерно-геологічних та інженерно-геодезичних вишукувань повинні бути виконані згідно діючих норм та правил в обсязі, достатньому для обґрунтування проектних рішень та з урахуванням вимог ДБН А.2.2-3-2014, ДБН А.2.1-1-2014, а також інших нормативних документів (п.1.6 договір).

За змістом підпункту 2.1.1 Договору замовник зобов`язаний протягом 30 - ти календарних днів з моменту підписання договору надати виконавцю документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Додаткові вихідні дані надаються замовником на письмову вимогу виконавця у разі виникнення необхідності. Отримання вихідних даних підтверджується виконавцем письмово.

Замовник має право відмовитися від робіт або договору в цілому, письмово повідомивши виконавця за 14 календарних днів (підпункту 2.2.3 договору).

Згідно з пунктом 3.1 Договору сторони дійшли згоди, що загальна вартість робіт визначається у договірній ціні з розрахунками (додаток №2 до договору), що є невід`ємною частиною договору.

Загальна договірна ціна з урахуванням ПДВ відповідно до додатку №2 до Договору складає 9 999 841,00 грн.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що розрахунки проводяться в гривнях шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця, відповідно до календарного плану фінансування та виконання робіт (додаток №3 до Договору).

Календарним планом фінансування та виконання робіт (додаток №3 до Договору) передбачені наступні умови оплати робіт за об`єктом, а саме:
- етап 1 - авансовий платіж (попередня оплата) у розмірі 50% ціни договору у сумі 4 999 920,50 грн, у тому числі ПДВ, сплачується замовником протягом 15 банківських днів з моменту підписання договору та отримання замовником оригіналу рахунку;
- етап 2 - оплата фактично виконаних робіт у розмірі 30% ціни договору в сумі 2 999 952,30 грн, у тому числі ПДВ, здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту фактичної передачі замовнику всього складу ПКД в паперовому вигляді та на електронному носії із підписанням сторонами відповідної накладної та отримання замовником оригіналу рахунку;
- етап 3 - оплата залишкових 20% ціни договору в сумі 1 999 968,20 грн, у тому числі ПДВ, здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання акта (після отримання замовником позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД та позитивних результатів проходження експертизи в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва) та отримання замовником оригіналу рахунку.

Відповідно до пункту 4.1 Договору строк виконання робіт, передбачених договором визначається в календарному плані фінансування та виконання робіт (додаток №3 до договору). Сторони можуть узгоджувати та коригувати строки виконання робіт, шляхом підписання відповідних додаткових угод до договору.

Пунктом 4.3 Договору закріплено, що замовник протягом 10-ти робочих днів з дня отримання акта, зобов`язаний направити виконавцю екземпляр підписаного акта чи мотивовану відмову від приймання робіт.

Датою прийняття робіт вважається дата підписання сторонами акта (пункт 4.6 Договору).

Згідно з пунктом 6.1 Договору цей договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобов`язань по ньому.

Підпунктом 6.4.3 Договору визначено, що замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку, зокрема за умови письмового повідомлення виконавця за 14 календарних днів.

У разі розірвання договору з підстав передбачених підпунктами 6.4.1 - 6.4.2 пункту 6.4 договору замовник не здійснює компенсацію фактично понесених витрат, а сплачений виконавцем аванс підлягає поверненню в повному обсязі (пунктом 6.5 Договору).

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що у разі якщо замовник приймає рішення про розірвання договору з власної ініціативи згідно з підпунктом 6.4.3 Договору виконавець має право на оплату фактично виконаних робіт, про виконання яких виконавець повідомляв замовника в порядку, передбаченому пунктом 1.4 договору. Після отримання письмового повідомлення від замовника про розірвання договору з власної ініціативи, виконавець має право направити замовнику письмове звернення щодо оплати фактично виконаних робіт з розрахунком їх вартості за їх ціною, встановленою договірною ціною з розрахунками (додаток №2 до договору), разом із оформленим належним чином актом про фактично виконані роботи у двох примірниках. Замовник зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з дня отримання від виконавця письмового звернення розглянути таке звернення та підписати акт про фактично виконані роботи, наданий виконавцем. У разі необґрунтованого ухилення або відмови від підписання замовником акта про фактично виконані роботи, такі роботи вважаються прийнятими замовником, акт підписується виконавцем в односторонньому порядку. Замовник зобов`язаний оплатити фактично виконані виконавцем, підтверджені актом про фактично виконані роботи, за їх ціною, встановленою договірною ціною з розрахунками (додаток №2 до договору), у строк до наміченої дати розірвання договору, якщо сторонами не буде погоджено інше.

Також підпунктом 10.1.4 Договору сторонами погоджено можливість обміну листами та документами, зокрема шляхом направлення таких документів на адреси електронної пошти: замовника - OliynykA@naftogaz.com, виконавця - ueprom3@ukr.net.

4.1.1. Відповідно до завдання на проектування (додаток №1 до договору) - розробка проектно-кошторисної документації стадії "Проект" (П): "Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14А", погодженого між сторонами, визначено перелік основних вимог, що ставляться до даного виду робіт, зокрема вихідні дані, які необхідні для виконання проектних робіт за договором, а саме: 1. Документи про підтвердження права користування земельною ділянкою; 2. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; 3.Технічні умови.

4.2. Листом від 03.11.2022 №11/22-52 позивач просив відповідача співпрацювати з ТОВ "Кліар Енерджі Груп", як консультантом замовника, та надавати на вимогу цього товариства необхідну інформацію щодо термінів та об`ємів виконання проектних робіт за Договором.

4.3. Авансовий платіж у розмірі 3 250 000,00 грн позивач здійснив згідно з платіжною інструкцією від 16.11.2022 №49.

Листом від 05.12.2022 №П-23/2022 відповідач просив позивача здійснити доплату повної суми авансу за Договором з метою недопущення перенесення строків виконання робіт, а листом від 05.12.2022 №П-24/2022 відповідач просив позивача невідкладно оплатити авансовий платіж.

Позивач 20.12.2022 здійснив доплату авансу за Договором на суму 1 749 920,50 грн згідно з платіжною інструкцією від 20.12.2022 №79, у зв`язку з чим 90 денний календарний строк на виконання робіт закінчувався 20.03.2023.

4.4. Листом від 02.01.2023 №01/23-1 позивач надав відповідачу інформацію щодо виробника обладнання та його типів.

Згідно з листа від 05.01.2023 №01/23-12 позивач просив відповідача повідомити календарний план виконання проектних робіт. При цьому до вказаного листа позивачем долучено запропонований алгоритм (календарний графік) виконання проектних робіт з розробки проектно-кошторисної документації, в якому, зокрема визначено перелік та строк виконання завдань, у т.ч. надання вихідних даних, необхідних для виконання проектних робіт (кінцевий строк 26.01.2023).

Листом від 06.01.2023 №П-1/2023 відповідач надав позивачу актуальні алгоритми виконання проектних робіт.

Листом від 25.01.2023 ДП "Нафтогаз Біоенергія" просило директора відповідача надати інформацію щодо статусу виконання робіт / надання послуг за Договором та в подальшому інформувати за наданою формою кожного понеділка, середи та п`ятниці.

Листом від 30.01.2023 №01/23-54 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про укладання додаткової угоди до договору щодо викладення додатку №1 до договору в новій редакції в частині завдання на проектування за Договором.

Листом від 06.02.2023 №01/23-67 позивач повідомив відповідача та ТОВ "Кліар Енерджі Груп" про зміну графіків виконання проектних робіт та необхідність у доопрацюванні наданого проекту ТЗ із наданням актуального скорегованого календарного графіка виконання проектних робіт з розробки проектно-кошторисної документації.

4.5. Листом від 24.02.2023 №24-02/1 позивач повідомив відповідача про прийняття рішення про розірвання укладеного між сторонами Договору з 10.03.2023 в односторонньому порядку у зв`язку з ненаданням позивачем як замовником вихідних даних, які необхідні для виконання проектних робіт за Договором.

Листом від 06.03.2023 №50-23/33 відповідач повідомив позивача про те, що він заперечує проти розірвання укладеного між сторонами Договору до моменту оформлення акта про фактично виконані роботи на суму 5 098 382,52 грн та їх оплати позивачем.

Листом від 13.03.2023 №03/23-89 позивач заперечив проти прийняття виконаних відповідачем робіт за договором згідно з наданими відповідачем актами здавання-приймання виконаних робіт у зв`язку з ненаданням відповідачем повідомлення позивачу про готовність частин ПКД згідно з положеннями пункту 1.4 Договору, а також тим, що самим позивачем не було надано відповідачу вихідних даних, необхідних для розробки проектної документації. Отже, позивач наполягав на розірванні договору в односторонньому порядку з 10.03.2023.

4.6. Листом від 25.04.2023 №04/23/22 позивач вимагав повернення авансового платежу за Договором.

Листом від 28.04.2023 №50-23/57 відповідач наполягав на доплаті за фактично виконані за Договором роботи на суму 98 462,02 грн з ПДВ з урахуванням сплаченого позивачем авансу.

4.7. Відповідачем 19.07.2023 направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку та на електронну пошту лист від 17.07.2023 №50-23/106 з доданими до нього актами здавання-приймання виконаних робіт та томами №№1, 2, 3, 4, 6, 9 проектної документації.

4.8. У претензії від 31.08.2023 №08/23/219 позивач вимагав повернення авансового платежу за Договором у зв`язку з розірванням укладеного між сторонами Договору з 10.03.2023.

Листом від 11.09.2023 №50-23/138 відповідач відмовився повертати сплачений позивачем аванс за Договором та просив оплатити заборгованість за фактично виконані роботи на суму 98 462,02 грн з ПДВ.

4.9. З урахуванням наведеного вище позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченого на виконання умов Договору авансу на підставі статті 1212 ЦК України, а також інфляційних втрат та 3% річних.

4.10. Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, виходили з такого:

- підставою для початку виконання проектних робіт є вихідні дані, отримання яких є першим етапом проектування об`єктів будівництва;

- в матеріалах справи відсутні докази передання позивачем, як замовником, відповідачу, як виконавцю, вихідних даних, надання яких є необхідним для виконання передбачених Договором робіт у повному обсязі, як і не міститься доказів виконання відповідачем свого кореспондуючого обов`язку щодо письмового підтвердження отримання таких даних;

- ненадання позивачем вихідних даних в повному обсязі (згідно з додатком №1 до листа позивача від 05.01.2023 №01/23-12 позивачем підтверджено надання частково технічних умов та звітів про результати геодезичних та геологічних вишукувань), як це передбачено підпунктом 2.1.1 Договору, позбавило відповідача можливості виконати роботи у повному обсязі у визначені Договором строки. Відповідач мав право не розпочинати роботи за укладеним між сторонами правочином без надання необхідних даних позивачем у порядку, передбаченому Договором;

- поведінка позивача є суперечливою та недобросовісною, оскільки прострочивши строки на виконання свого обов`язку, передбаченого підпунктом 2.1.1 Договору, позивач здійснив сплату другої частини авансу, тобто вчинив дії щодо виконання визначеного Договором обов`язку зі сплати авансу, чим створив невизначеність щодо можливості виконання робіт за Договором;

- суд критично оцінює твердження відповідача про звернення до позивача 06.12.2022 з листом про надання вихідних даних та погодження позивачем виконання робіт без їх надання, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази таких дій, а сам лист відповідача від 17.11.2022 №П-6/2022 містить запит про додаткові вихідні дані, а не запит про основні вихідні дані, визначені умовами завдання на проектування;

- факт неотримання документів про підтвердження права користування земельною ділянкою та містобудівних умов не заперечується відповідачем;

- позивачем всупереч умовам укладеного між сторонами договору не було надано відповідачу вихідні дані, необхідні для виконання робіт за Договором, а тому твердження відповідача щодо часткового виконання таких робіт суд оцінює критично. В такий ситуації суд позбавлений можливості оцінити повноту та відповідність частини долученої відповідачем до матеріалів справи проектної документації умовам Договору та з`ясувати можливість виконання таких робіт без надання позивачем відповідних вихідних даних, як і визначити вартість цих робіт;

- укладений між сторонами Договір є розірваним;

- листом від 06.03.2023 №50-23/33 відповідач повідомив позивача про те, що він заперечує проти розірвання укладеного між сторонами Договору до моменту оформлення акта про фактично виконані роботи на суму 5098382,52 грн та їх оплати позивачем. Належні та допустимі докази як направлення позивачу, так і отримання вказаного листа позивачем в матеріалах справи відсутні. За твердженнями позивача, він отримав такий лист 07.03.2023. Враховуючи, що останній день строку є 12.03.2023 - неділя, то днем закінчення строку є 13.03.2023 - перший за ним робочий день;

- як стверджує позивач, ним 13.03.2023 на електронну адресу надіслано відповідачу відмову від підписання наданих відповідачем актів фактично виконаних робіт, що підтверджується копією листа від 13.03.2024 №03/23-89. Докази надсилання цього листа на електронну адресу відповідача 13.03.2023 в матеріалах справи відсутні, однак наявні належні та допустимі докази його надсилання на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 14.03.2023;

- враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів надсилання відповідачем на адресу позивача листа від 06.03.2023 №50-23/33, суд відхиляє твердження відповідача про порушення позивачем умов пункту 6.6 Договору стосовно своєчасного надання заперечень щодо наданих відповідачем актів фактично виконаних робіт з огляду на недоведеність таких тверджень;

- відповідачем не доведено належними та допустимими доказами твердження відповідача про виконання ним робіт за Договором на суму 5 098 382,52 грн та прийняття їх позивачем, у зв`язку з чим зазначені аргументи відповідача судом відхиляються;

- у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення позивачем на адресу відповідача листа від 25.04.2023 №04/23-122 про повернення грошових кошів, з огляду на що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 02.05.2023 по 28.10.2024 є необґрунтованими та, як наслідок, не підлягають задоволенню судом.

5. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Розгляд клопотань

5.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 для розгляду касаційної скарги у справі №910/13861/24 визначено колегію суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі №910/13861/24 за касаційною скаргою ТОВ "Укренергопром-3" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025; справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 04.03.2026 зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №910/13861/24 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

5.2. Об`єктом касаційного оскарження є рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №910/13861/24, якими частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення суми авансу.

5.3. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина четверта статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

6.1. Дослідивши наведене у касаційній скарзі, у межах доводів та підстав касаційного оскарження, Верховний Суд відзначає таке.

6.2. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

6.3. Так, касаційне провадження у цій справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якої підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відповідно до положень норм ГПК України (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України) касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах. 

Скаржник відзначає, що судами попередніх інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 16.09.2025 у справі №910/13855/24, від 16.10.2024 у справі №910/10198/23, від 11.11.2024 у справі №912/335/24 (щодо застосування статей 849, 888, 889 ЦК України); від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 (щодо застосування статті 1212 ЦК України); від 25.10.2023 у справі №902/567/21, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (щодо застосування статей 79, 86 ГПК України).

Що ж до визначення «подібності правовідносин», то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

6.4. Також касаційне провадження у цій справі відкрито і на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, у разі оскарження судових рішень на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідач відзначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 849, 888, 890, 1212 ЦК України.

6.5. Крім того, касаційне провадження у цій справі відкрито і на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, а саме: пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України. 

6.6. Оцінюючи доводи та мотиви касаційної скарги у контексті наведених скаржником підстав касаційного оскарження, колегія суддів відзначає, що фактично підставою для звернення до Верховного Суду стали питання:

- щодо наявності / відсутності правових підстав для повернення суми попередньої оплати (авансу) у повному обсязі;

- щодо наявності / відсутності між сторонами спору про обсяг виконаних робіт за Договором.

У контексті наведеного колегія суддів ураховує, що зміст касаційної скарги не містить будь-яких доводів та мотивувань щодо необґрунтованості / незаконності рішень судів попередніх інстанцій в частині оцінки судами обставин розірвання спірного Договору у односторонньому порядку, а також в частині відмови у стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на що, ураховуючи приписи статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не переглядає рішення судів попередніх інстанцій у відповідній частині.

Ураховуючи наведене, Суд відзначає таке.

6.7. Щодо суті спірних правовідносин

6.7.1. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

У силу приписів статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарські суди з огляду на зміст та умови договору мають встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.

6.7.2. Як встановлено судами попередніх інстанцій спірні правовідносини виникли між сторонами на підставі Договору на виконання проектних робіт, згідно з умовами якого замовник доручає і зобов`язується прийняти та оплатити, а виконавець взяв на себе зобов`язання згідно з умовами цього договору та за завданням замовника виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації (стадія "Проект"): "Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14Б". 

За змістом спірного Договору вбачається, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду, а саме на проведення проектних та пошукових робіт.

6.7.3. Так, відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 887 ЦК України).

Статтею 888 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Згідно зі статями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

6.7.4. Господарські суди встановили, що на виконання умов Договору замовник сплатив виконавцю авансовий платіж у розмірі 4 999 920,50 грн (платіжні інструкції від 16.11.2022 №49 та від 20.12.2022 №79).

Відповідно, у виконавця розпочався 90 денний календарний строк на виконання зобов`язань за Договором.

Надалі між сторонами велося листування щодо календарного плану виконання проектних робіт за Договором, зміни графіків виконання проектних робіт та необхідності у доопрацюванні наданого проекту ТЗ із наданням актуального скорегованого календарного графіка виконання проектних робіт з розробки проектно-кошторисної документації тощо.

Втім листом від 24.02.2023 №24-02/1 позивач повідомив відповідача про прийняття рішення щодо розірвання укладеного між сторонами Договору з 10.03.2023 в односторонньому порядку у зв`язку з ненаданням позивачем як замовником вихідних даних, які необхідні для виконання проектних робіт за Договором.

Листом від 06.03.2023 №50-23/33 відповідач повідомив позивача про те, що він заперечує проти розірвання укладеного між сторонами Договору до моменту оформлення акта про фактично виконані роботи на суму 5 098 382,52 грн та їх оплати позивачем. У подальшому відповідачем направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку та на електронну пошту лист з доданими до нього актами здавання-приймання виконаних робіт та томами №№1, 2, 3, 4, 6, 9 проектної документації.

Листом від 13.03.2023 №03/23-89 позивач заперечив проти прийняття виконаних відповідачем робіт за договором згідно з наданими відповідачем актами здавання-приймання виконаних робіт у зв`язку з ненаданням відповідачем повідомлення позивачу про готовність частин ПКД згідно з положеннями пункту 1.4 Договору, а також тим, що самим позивачем не було надано відповідачу вихідних даних, необхідних для розробки проектної документації. 

З огляду на наведене позивач вимагав повернення авансового платежу за Договором, у свою чергу відповідач відмовився повертати сплачений позивачем аванс за Договором та просив оплатити заборгованість за фактично виконані роботи на суму 98 462,02 грн з ПДВ.

Отже, між сторонами існує спір щодо наявності / відсутності підстав для повернення авансу у повному обсязі на момент розірвання спірного Договору, з огляду на наявність спору щодо обсягу виконаних робіт за таким Договором.

6.8. Щодо наявності / відсутності підстав для повернення авансу у повному обсязі

6.8.1. Так, згідно з положеннями статті 854 ЦК України договором підряду може бути передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів.

Відповідно до частин першої, другої статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Суди попередніх інстанцій з огляду на зміст Договору дійшли обґрунтованого висновку, що з моменту оплати замовником авансу у відповідача виник зустрічний обов`язок з виконання робіт за Договором. 

Виходячи із системного аналізу чинного законодавства, колегія суддів відзначає, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17).

Тобто повернення авансу у повному обсязі замовнику можливе у випадку невиконання підрядником / виконавцем своїх зобов`язань за договором.

У розрізі наведеного Суд ураховує, що згідно з частиною четвертою статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Схожі положення також закріплені у пункті 6.6 Договору, де вказано, що у разі якщо замовник приймає рішення про розірвання договору з власної ініціативи згідно з підпунктом 6.4.3 Договору виконавець має право на оплату фактично виконаних робіт, про виконання яких виконавець повідомляв замовника в порядку, передбаченому пунктом 1.4 договору. Після отримання письмового повідомлення від замовника про розірвання договору з власної ініціативи, виконавець має право направити замовнику письмове звернення щодо оплати фактично виконаних робіт з розрахунком їх вартості за їх ціною, встановленою договірною ціною з розрахунками (додаток №2 до договору), разом із оформленим належним чином актом про фактично виконані роботи у двох примірниках. Замовник зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з дня отримання від виконавця письмового звернення розглянути таке звернення та підписати акт про фактично виконані роботи, наданий виконавцем. У разі необґрунтованого ухилення або відмови від підписання замовником акта про фактично виконані роботи, такі роботи вважаються прийнятими замовником, акт підписується виконавцем в односторонньому порядку. Замовник зобов`язаний оплатити фактично виконані виконавцем, підтверджені актом про фактично виконані роботи, за їх ціною, встановленою договірною ціною з розрахунками (додаток №2 до договору), у строк до наміченої дати розірвання договору, якщо сторонами не буде погоджено інше.

Вчинення відповідною стороною такого одностороннього правочину тягне припинення зобов`язань сторін та, водночас, виникнення у них згідно з вимогами закону та / або договору нових зобов`язань, зокрема, щодо повернення невикористаної частини авансу, відшкодування збитків тощо.

Відтак, з огляду на предмет та підстави позову, позивач (замовник) у відповідності до приписів 74, 76-79 ГПК України мав довести суду, що відповідач (виконавець) до моменту розірвання спірного Договору не виконував своїх зобов`язань, тобто не вчиняв жодних дій на виконання спірного Договору, у зв`язку з чим сплачена сума авансу не використовувалась ним, а тому має бути повернута замовнику.

У свою чергу, відповідач (виконавець), вказуючи на протилежне, мав довести суду, що на момент розірвання Договору спірні роботи ним виконувались, а тому, зокрема оспорювана сума авансу не підлягає поверненню.

6.8.2. Так, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для стягнення авансу з виконавця у повному обсязі. При цьому суди керувались тим, що позивачем всупереч умовам укладеного між сторонами Договору не було надано відповідачу вихідні дані, необхідні для виконання робіт за Договором, а тому твердження відповідача щодо часткового виконання таких робіт суди оцінили критично. Суди вказали, що у такий ситуації позбавлені можливості оцінити повноту та відповідність частини долученої відповідачем до матеріалів справи проектної документації умовам Договору та з`ясувати можливість виконання таких робіт без надання позивачем відповідних вихідних даних, як і визначити вартість цих робіт. 

Суди відзначили, що з огляду на ненадання позивачем вихідних даних в повному обсязі (позивачем підтверджено надання частково технічних умов та звітів про результати геодезичних та геологічних вишукувань), відповідач мав право не розпочинати роботи за укладеним між сторонами правочином без надання необхідних даних позивачем у порядку, передбаченому Договором.

Натомість скаржник, не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, вказує, що суди попередніх інстанцій у порушення вимог процесуального права щодо розгляду справи на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, не надали оцінку твердженням та доказам виконавця про виконання робіт за Договором, що призвело до ухвалення незаконних рішень у справі у частині стягнення попередньої оплати.

Відповідач на підтвердження своїх доводів вказав, що одностороннє розірвання договору не припинило зобов`язання ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» щодо оплати фактично виконаних робіт, передбаченого пунктом 6.6 Договору. Замовник необґрунтовано ухилився (відмовився) від підписання актів № 1 - 8 здавання-приймання виконаних робіт за Договором та не надав виконавцю у встановлений Договором п`ятиденний строк зауваження щодо фактично виконаних робіт у зв`язку з чим, згідно із абзацом четвертим пункту 6.6 Договору, роботи вважаються прийнятими замовником, а акти підписаними в односторонньому порядку.

6.8.3. Оцінюючи наведене вище у своїй сукупності через призму нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, встановлених судами обставин справи та доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає висновки судів попередніх у відповідній частині передчасними та такими, що ухвалені за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд ураховує, що безумовною правовою підставою для правомірності повернення усієї невикористаної суми авансу є відсутність доказів виконання робіт виконавцем за Договором на таку суму. При цьому слід наголосити, що «невиконанні», «частково виконанні» та «неналежно виконанні» роботи не є тотожними поняттями. 

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ані замовником, ані судами передніх інстанцій не спростовано обставин виконання ТОВ "Укренергопром-3" певних робіт за Договором. 

Відтак за наявності спору щодо обсягу виконаної роботи за Договором станом на дату його розірвання, ураховуючи предмет та підстави позову, суди мали встановили:
(1) чи виконувались за спірним Договором роботи повністю / частково, 
(2) якщо так, то чи відповідають надані роботи умовам Договору / завданню,
(3) чи вважаються роботи за Договором наданими / прийнятими замовником повністю / частково та 
(4) чи такі, ураховуючи приписи та мету спірного Договору, підлягають оплаті замовником (повністю / частково). 

Водночас у супереч вимогам закону та умовам Договору судами залишено поза увагою та не встановлено обставини виконання / невиконання робіт виконавцем на момент розірвання Договору, що безумовно впливає на правомірність повернення заявленої до стягнення суми попередньої оплати у повному обсязі.

Суд відхиляє формальне посилання судів на ненадання замовником усіх вихідних даних, необхідних для виконання робіт за Договором, як на підставу для повернення усієї суми авансу, адже вказані мотиви за своїм змістом без аналізу робіт, які, за твердженнями відповідача, були виконанні, не можуть безумовно спростувати реальність надання робіт, на яких акцентує увагу відповідач.

У спірних правовідносинах суди попередніх інстанцій помилково ототожнили порядок прийняття та оплати робіт за результатом виконання Договору у повному обсязі його сторонами, з порядком прийняття та оплати фактично виконаних робіт виконавцем у разі односторонньої відмови замовника від Договору відповідно до положень пункту 6.6 Договору та статті 849 ЦК України.

Тобто судам з огляду на заперечення та надані докази відповідача необхідно було встановити чи виконувались роботи за Договором і завданням (додатком №1 до Договору) взагалі, якщо так, то в якому обсязі, та, відповідно, чи підлягають останні оплаті відповідно до умов Договору. 

Разом з тим наведеного суди не встановили та, відповідно, не спростовали доводів відповідача щодо виконання останнім певних робіт за Договором. Судами не була надана оцінка поданим відповідачем актам здавання-приймання виконаних робіт за Договором на відповідність їх умовам Договору та завданню на проектування (додаток №1), як і не була надана належна оцінка обставинам прийняття / неприйняття замовником таких робіт у відповідності до положень, зокрема пункту 6.6 Договору.

При цьому Суд критично оцінює посилання судів на те, що у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачем на адресу позивача листа від 06.03.2023 №50-23/33 (щодо письмового звернення виконавця до замовника про оплату фактично виконаних робіт), адже з огляду на встановлені судами обставини справи сторонами не заперечувався факт направлення відповідачем такого листа та факт отримання його позивачем. Вказуючи на таке, суди фактично вийшли за межі заявлених вимог та заперечень сторін, на власний розсуд протрактувавши обставини справи, які сторонами не заперечувались.

Колегія суддів відзначає, що визначальним у даному випадку є реальність господарської операції, підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, у тому числі замовником, є формальною необхідністю, яка не змінює суті виконаних робіт та не може ставити під сумнів їх виконання за умови доведення реальності господарської операції іншими належними та допустимими доказами, що не було враховано судом.

Так, статтею 853 ЦК України встановлюється обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша даної статті).

Відповідно до частини четвертої статті 583 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Стаття 99 ГПК України регламентує, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Колегія суддів відзначає, що за наявності у суду сумнівів щодо обсягу виконаних / невиконаних робіт за спірним Договором та за відсутності спеціальних знань (зокрема в сфері розробки проектно-кошторисної документації на будівництво ТЕЦ на деревній трісці), суд не був позбавлений процесуальної можливості призначити у справі відповідну експертизу згідно з положеннями частини четвертої статті 583 ЦК України та статті 99 ГПК України.

Водночас у матеріалах справи у відповідності до приписів частини четвертої статті 853 ЦК України відсутній висновок експертизи на підтвердження обсягу виконаної відповідачем роботи за Договором або її невиконання у заявленому обсязі. Суд, формально пославшись на неможливість встановлення повноти та відповідності частини долученої відповідачем до матеріалів справи проектної документації умовам Договору та неможливість з`ясування обставин виконання таких робіт без надання позивачем відповідних вихідних даних, як і визначення вартості таких робіт, не скористався усіма процесуально можливими механізмами для встановлення обставин, що мають визначальне значення для правильного вирішення спору.

Суд відзначає, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини перша, третя статті 13 ГПК України).

Верховний Суд наголошує, що згідно зі статті 14 ГПК України ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не вказали про об`єктивну неможливість встановлення обсягу виконаної відповідачем роботи за Договором або її невиконання взагалі. 

При цьому Верховний Суд зауважує, що експертиза у справі не може бути єдиним доказом, на підставі якого можна встановити такі обставини.

Суди попередніх інстанцій мали дослідити та надати оцінку всім наявним доказам у справі для встановлення як обставин виконання Договору, так і поведінки та дій сторін щодо прийняття цих послуг / надання зауважень / заперечень на зауваження щодо робіт. Зворотне свідчить про унеможливлення встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають значення для її вирішення.

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 

Разом з тим, оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам у відповідній частині не відповідають.

Ураховуючи наведене вище у своїй сукупності, висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позову про стягнення попередньої оплати є передчасними.

Отже, оскільки суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також враховуючи передбачені частиною другою статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення попередніх інстанцій, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

6.9. За таких обставин, доводи касаційної скарги, утому числі і підстави касаційного оскарження знайшли своє часткове підтвердження, зокрема щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

6.10. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Доводи скаржника за результатами касаційного розгляду щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні судових рішень знайшли своє підтвердження з мотивів, викладених у розділі 6 цієї постанови.

7.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

7.3. З огляду на те, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі, ураховуючи мотиви цієї постанови та доводи сторін, оскільки судами попередніх інстанцій допущено порушення норм права щодо розгляду справи на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій, ухвалені за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а справа у відповідній частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у розділі 6 цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і на підставі повного та всебічного дослідження доказів та аргументів сторін за правилами статті 86 ГПК України, ураховуючи принципи господарського судочинства в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

7.4. Відповідно до частини третьої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Відповідно до частини другої статті 317 ГПК України з моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

З огляду на скасування Верховним Судом оскаржуваних судових рішень у справі №910/13861/24 підстави для поновлення дії вказаних судових рішень відсутні (близька за змістом позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №2-24/494-2009).

8. Судові витрати.

8.1. З огляду на те, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної / касаційної скарги судового збору, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергопром - 3" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №910/13861/24 скасувати, а справу № 910/13861/24 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко