УХВАЛА
11 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 759/13055/21
провадження № 61-1265ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М.,розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лавриненко Оксана Іванівна про визнання заповіту недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лавриненко О. І. про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , складеного 
11 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О. І., за реєстровим № 260.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000, 00 грн. 
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000, 00 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 21 лютого 2025 року задоволено частково. Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року змінено, зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу з 45 000, 00 грн 
до 20 000, 00 грн.
28 січня 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 21 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 17 грудня 2025 року у справі № 759/13055/21.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
В касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження зазначає 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах), однак при цьому не конкретизує норму (норми) права, щодо застосування якої (яких) у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. 
Отже, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги, яка має містити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). 
У разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України заявник має чітко зазначити норму/норми права щодо застосування якої/яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку копії уточненої скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.
У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі, до неї мають бути додані докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не мають зареєстрованого кабінету в системі Електронний Суд.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 
ЦПК України.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року у справі № 759/13055/21залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя О. М. Осіян