ОКРЕМА ДУМКА
суддів Великої Палати Верховного Суду Короля В. В., Банаська О. О., Воробйової І. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю. та Кривенди О. В.
щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 січня 2026 року у справі № 359/8573/20 (провадження № 12-20гс25)

за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» (далі - ППО «ІТФ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, Міністерство розвитку громадян, територій та інфраструктури України про скасування рішення профспілкового комітету
за касаційними скаргами ОСОБА_1  та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішенняГосподарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постановуПівнічного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року.

Короткий виклад історії справи
1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ППО «ІТФ» про скасування рішення профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі ? Украерорух) - ОСОБА_1
2. Позовні вимоги мотивував тим, що рішення профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Украероруху - ОСОБА_1 прийнято за відсутності відповідних правових підстав та із порушенням встановленої процедури його прийняття.
3.  ОСОБА_1 вважав це рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно прийнято ППО «ІТФ» без узгодження з іншими представниками трудового колективу, які є підписантами колективного договору та галузевої угоди. 
4. Також позивач звертав увагу на те, що на нього чинився тиск з боку відповідача, а рішення про розірвання трудового договору (контракту) є зловживанням правом, наданим відповідачу законом.

Короткий зміст установлених обставин та рішення судів першої та апеляційної інстанцій 
5. Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням від 13 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишив без задоволення.
6. Київський апеляційний суд постановою від 14 вересня 2022 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року скасував і ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив та скасував рішення профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Украероруху - ОСОБА_1 . 
7. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду постановою від 10 травня 2023 року скасував рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, провадження у справі за позовом   ОСОБА_1 до ППО «ІТФ», за участю третіх осіб - Украрероруху, Міністерства інфраструктури України про скасування рішення щодо звільнення з посади закрив, а ухвалою від 31 травня 2023 року справу передав до Господарського суду Київської області.
8. Господарський суд Київської області рішенням від 28 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
9. Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів на спростування обставин та фактів порушення ним трудового законодавства, про які міститься посилання в оспорюваному рішенні профспілкового комітету відповідача. Натомість, обставини і факти порушення позивачем трудового законодавства встановлені у судових рішеннях, ухвалених різними судами за результатами розгляду позовів за трудовими спорами щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
10. Також суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі дійшли висновку, що оспорюване рішення профспілкового комітету відповідача прийнято з дотриманням положень КЗпП України, Законів України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про колективні угоди та договори», інших нормативно-правових актів.
11. Крім того,апеляційний господарський суд відхилив доводи позивача про спростування встановлених у судових рішеннях обставин вчинення ним під час перебування на посаді виконувача обов`язків директора Украероруху порушень норм трудового законодавства поясненнями та листами адміністрації підприємства, інших профспілкових організацій та Міністерства інфраструктури України.
12. Доводи Украероруху про те, що стороною в таких справах є підприємство, а не його керівник ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції також визнав неспроможними, адже назовні воля Украероруху реалізується через рішення та дії його виконавчого органу.
13. Також апеляційний господарський суд зазначив, що:
? наявність на підприємстві іншої профспілки ? ВП «ФПАРРіЗУ» не зобов`язує утворені на підприємстві профспілкові організації узгоджувати з Всеукраїнською чи іншою профспілковою організацією свої рішення в силу рівності прав та автономності кожної організації при прийнятті нею рішень по здійсненню функцій представництва, захисту прав та інтересів членів профспілки;
? викладена у частині другій статті 4 Закону України «Про колективні договори і угоди» вимога сформувати спільний представницький орган у разі наявності на одному підприємстві декількох профспілок чи їх об`єднань або інших уповноважених трудовими колективами на представництво органів стосується виключно питань укладення колективного договору;
? те, що позивач виконує обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, а не призначений на цю посаду, не змінює можливості застосування до нього процедур, передбачених статтею 45 КЗпП України.
14. До Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
15. ОСОБА_1 вказував, що суди не звернули належної уваги на те, що між адміністрацією Украероруху та уповноваженим представником працівників - ВП «ФПАРРіЗУ» був укладений колективний договір на 2018 - 2020 роки, у підписанні якого відповідач, не будучи членом спільного представницького органу профспілок, участі не брав.
16. На думку ОСОБА_1 , суди не врахували того, що відповідач не узгодив своє рішення з ВП «ФПАРРіЗУ» і не сформував разом з нею спільний представницький орган, незважаючи на те, що така вимога міститься у частині другій статті 4 Закону України «Про колективні договори і угоди» та передбачена частиною другою статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
17. Також ОСОБА_1 вважав, що первинна профспілкова організація, яка відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників в силу частини другої статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Сторони у справі не заперечують тієї обставини, що колективний договір між ними не укладався. Отже, відповідач не має відповідних повноважень на представництво інтересів усього колективу Украероруху.
18. За твердженням ОСОБА_1 , його вина в порушенні вимог трудового законодавства України жодним доказом не підтверджена. Відповідач, окрім своєї позиції, нічим не обґрунтував протиправність дій позивача і не довів причинно-наслідковий зв`язок між такими діями позивача та наслідками, які настали.
19. На переконання позивача, на підтвердження правомірності його дій на посаді виконувача обов`язків директора Украероруху були надані суду відповідні пояснення та листи адміністрації цього підприємства, діючих профспілкових організацій та Міністерства інфраструктури України, однак таким доказам суди першої та апеляційної інстанцій належної оцінки при вирішенні справи не надали. 
20. При цьому ОСОБА_1 вказував, що та обставина, що він виконує обов`язки директора підприємства, не дозволяє застосовувати до нього процедури, передбачені статтею 45 КЗпП України.
21. На рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року була подана касаційна скарга Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, доводи якої аналогічні доводам касаційної скарги ОСОБА_1 .
22. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 18 березня 2025 року передав справу № 359/8573/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК України, оскільки вважав за необхідне відступити від висновків, викладених Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 266/4331/17 та від 03 лютого 2021 року у справі № 213/4925/19-ц.
23. Як зазначила колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду, обставини у справі № 266/4331/17 є подібними зі справою № 359/8573/20. 
24.При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 266/4331/17 дійшов висновку, що за наявності на підприємстві, установі, організації декількох профспілкових організацій первинна профспілкова організація, яка не була членом спільного представницького органу профспілок та не приймала участі у погодженні та підписанні колективного договору, не набуває передбаченого законом права приймати рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язків директора підприємства. Крім того, вимога про розірвання трудового договору (контракту) стосується тільки керівника підприємства (директора), а не виконувача обов`язків керівника підприємства. 
25. Натомість Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, посилаючись на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 29 жовтня 1998 року № 14-рп/98 у справі № 1-31/98 (справа про профспілку, що діє на підприємстві), вважає, що професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації з метою захисту трудових прав своїх членів, наділена повноваженнями приймати рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації та пред`явлення його роботодавцю незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору.
26. Велика Палата Верховного Суду постановою від 21 січня 2026 рокукасаційні скарги  ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнила, рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року скасувала. Ухвалила нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнила. Скасувала рішення профспілкового комітету Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - ОСОБА_1 .

Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду 
27. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 січня 2026 року відступила від правового висновку, викладеного Касаційним цивільним судом Верховного Судуу постанові від 11 грудня 2019 року (справа № 266/4331/17).
28. Водночас Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:
- якщо на підприємстві діє декілька первинних профспілкових організацій, кожна з них (через виборний орган або профспілкового представника) незалежно від членства у спільному представницькому органі та участі в укладенні колективного договору має право самостійно звертатися до власника або уповноваженого ним органу з вимогою про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства відповідно до частини першої статті 45, пункту 9 частини першої статті 247 КЗпП України, частини першої статті 33, пункту 9 частини першої статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; 
- оскільки особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника підприємства за вакантною посадою, тобто «виконувач обов`язків керівника підприємства» підпадає під загальне поняття «керівник підприємства», то рішення виборного органу або профспілкового представника первинної профспілкової організації про звернення до власника або уповноваженого ним органу з вимогою про розірвання трудового договору (контракту) може стосуватись і виконувача обов`язків керівника підприємства.
29. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду не погодиласьз правовою оцінкою, наданою судами першої та апеляційної інстанцій, рішенню профспілкового комітетуППО «ІТФ» від  22.04.2020, згідно з якою позивач допустив порушення законодавства про працю і такі порушення підтверджуються судовими рішеннями в трудових спорах щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та застосуванням статті 45 КЗпП України у спірних правовідносинах.
30. Таким чином Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, щообставини, наведені профспілкою як підстави для розірвання трудового договору, можуть свідчити про порушення індивідуальних прав окремих працівників, а не колективних інтересів трудового колективу.
31. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що обставини, на які посилається відповідач та які підтверджуються наведеними вище судовими рішеннями, стосуються порушення індивідуальних прав та інтересів працівників, які вже захищені в судовому порядку, передбаченому трудовим законодавством. Відповідач не обґрунтовує порушення позивачем колективних інтересів працівників підприємства, які можуть бути підставою для вимоги профспілкового органу до роботодавця про звільнення керівника підприємства.
32. До того ж Велика Палата Верховного Суду зазначила, що судові рішення, на які посилався в цій справі відповідач та які були враховані судами попередніх інстанцій, на момент звернення профспілки до власника з вимогою про звільнення ОСОБА_1 не існували, у зв`язку із чим обставини порушення керівником підприємства трудового законодавства підлягали доведенню сторонами та встановленню судами в цій справі на загальних засадах.
33. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що профспілка не довела наявність законної підстави для розірвання трудового договору з ОСОБА_1 . Перелік підстав, який зазначений у рішенні профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року як порушення виконувачем обов`язків директора ОСОБА_1 законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», не є доведеним і таким, що має наслідком розірвання трудового договору з керівником підприємства на підставі статті 45 КЗпП України.

Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
34. Не заперечуючи висновків щодо застосування норм права, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, водночас не можемо погодитисяіз твердженнями більшості її суддів про не підтвердження допущених позивачем порушень законодавства про працю, викладених у рішенні профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року, доказами, наявними у матеріалах справи, та з рішенням про задоволення касаційних скарг  ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, скасуваннярішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року, а також ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення профспілкового комітету Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - ОСОБА_1 .
35. Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністерства інфраструктури України від 10 жовтня 2019 року № 10-Ос ОСОБА_1 був призначений виконувачем обов`язків директора Украероруху з 15 жовтня 2019 року на період до прийняття відповідного рішення уповноваженим органом управління, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом для керівника цього підприємства.
36. Також на ОСОБА_1 були покладені обов`язки керівника підприємства, в тому числі визначені пунктом 7.7 статуту Украероруху, згідно з якими директор підприємства несе відповідальність за додержанням законодавства з охорони праці та пожежної безпеки; у межах своїх повноважень видає накази, розпорядження тощо і дає вказівки, обов`язкові для виконання всіма працівниками з питань діяльності підприємства, організовує і контролює їх виконання; у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників підприємства, з урахуванням обмежень, передбачених цим статутом; забезпечує створення безпечних та належних умов праці працівників підприємства.
37. Крім того, до ОСОБА_1 застосовувались й інші положення внутрішніх актів підприємства та законодавства України, які регламентують правовий статус керівника (директора) підприємства.
38. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», частини першої статті 45 та пункту 9 частини першої статті 247 КЗпП України підставою для прийняття рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи або організації є порушення ним Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавства про працю, ухилення від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконання зобов`язань за колективним договором, інші порушення законодавства про колективні договори.
39. Як встановили суди попередніх інстанцій, рішення профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року про розірвання трудового договору (контракту) з виконувачем обов`язки директора Украероруху прийняте з причин численних порушень адміністрацією підприємства законодавства України, а саме:
- нездійснення на вимогу ВП «ФПАРРіЗУ» об`єктивного аналізу дій посадових осіб підприємства, що призвели до порушення пункту 1.4 колективного договору Украероруху та нездійснення відповідних заходів згідно з частиною другою пункту 11.6 колективного договору, що є невиконанням пунктів 11.3 та 11.6 цього договору та порушенням статті 18 Закону України «Про колективні договори і угоди»;
- ненадання працівникам штатного розпису, введеного в дію 03 лютого 2020 року наказом від 08 січня 2020 року № 9;
- ненадання можливості працівникам підприємства претендувати на посади, зазначені в цьому штатному розписі, що призвело до порушення статті 42 КЗпП України стосовно працівників, які згодом отримали попередження про скорочення;
- прийняття на роботу сторонніх осіб у період з 03 до 11 лютого 2020 року, зокрема сторонні особи працевлаштовані у цей період на посади, на які звільнені 13 квітня 2020 року працівники могли бути працевлаштовані;
- ненадання на запити ВП «ФПАРРіЗУ» штатного розпису підприємства, введеного в дію 03 лютого 2020 року наказом від 08 січня 2020 року № 9;
- ненадання на запити ВП «ФПАРРіЗУ» чинного штатного розпису підприємства, що припиняє дію 12 травня 2020 року, та переліку осіб, прийнятих на посади в підрозділи підприємства у період з 03 до 12 лютого 2020 року;
- звільнення 18 грудня 2019 року начальника служб інформаційних технологій ОСОБА_3 ;
- звільнення 05 грудня 2019 року без законних підстав головного радника з питань виробництва групи радників департаменту персоналу ОСОБА_2 ;
- звільнення 13 квітня 2020 року керівника виборного профспілкового органу ОСОБА_4 без попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, та вищого виборного органу, а також без додержання строків надання такої згоди;
- ненадання матеріальної допомоги при виході на пенсію та скороченні;
- надіслання на адресу профспілки подання про розірвання трудового договору з працівником підприємства в порушення вимог постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 02 квітня 2020 року № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211».
40.Також судами було зазначено, що викладені у рішенні профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року обставини підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, судовими рішеннями в трудових спорах щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
41.Цими рішеннями, зокрема, визнано незаконними та скасовано накази, підписані виконувачем обов`язки директора Украероруху ОСОБА_1 : 
? від 05 грудня 2019 року № 1253/о про застосування до ОСОБА_2 (члена виборного профспілкового органу ППО «ІТФ») дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; 
? від 18 грудня 2019 року № 1279/0 про звільнення ОСОБА_3 на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, 
? від 13 квітня 2020 року № 402/о щодо звільнення ОСОБА_4 (керівника виборного профспілкового органу ППО «ІТФ») у зв`язку зі за скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України;
? від 13 квітня 2020 року № 412/о щодо звільнення ОСОБА_6 у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; 
? від 13 квітня 2020 року № 409/о про звільнення ОСОБА_7 , головного інженера Украероруху, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України, 
? від 13 квітня 2020 року №403/о про звільнення ОСОБА_8 , начальника служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України.
42. Також вказаними рішеннями з Украероруху стягнуто:
? на користь ОСОБА_5 - одноразову грошову допомогу при звільненні у зв`язку із скороченням посади в розмірі 400 000 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 343 858,56 грн;
? на користь ОСОБА_9 - матеріальну допомогу в сумі 716 100 грн.
? на користь ОСОБА_10 - матеріальну допомогу в розмірі 469 600 грн; 
? на користь ОСОБА_11 - матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 570 800 грн; 
? на користь ОСОБА_12 - заборгованість по виплаті матеріальної допомоги при звільненні в розмірі 764 300 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 76 430 грн;
? на користь ОСОБА_13 - матеріальну допомогу в розмірі 667 700 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 66 770 грн.
43.Таким чином, обставини та факти порушення виконувачем обов`язки директора Украероруху  ОСОБА_1 трудового законодавства вже були встановлені вищезазначеними судовими рішеннями у трудових спорах, які набрали законної сили, та не потребували повторного доказування.
44. При вирішенні цієї справи суди надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, у тому числі судовим рішенням у трудових спорах щодо працівників Украероруху та дійшли правильного висновку проте, що вимога профспілки про розірвання трудового договору була обґрунтована та містила конкретні факти порушення виконувачем обов`язки директора Украероруху  ОСОБА_1 .Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавства про працю та невиконання зобов`язань за колективним договором, що в свою чергу стало підставою для прийняття рішення профспілкового комітету ППО «ІТФ» від 22 квітня 2020 року про розірвання з ним трудового договору (контракту).
45. З огляду на викладене, вважаємо, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову є обґрунтованими, атому касаційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України необхідно було залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 грудня 2024 року - без змін.

Судді В. В. Король
О. О. Банасько
І. А. Воробйова 
А. А. Ємець 
Л. Ю. Кишакевич 
О. В. Кривенда