ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/52/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,
секретар судового засідання - Амірханян Р. К.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі
за позовом Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі:
1) Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації,
2) Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області,
до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД",
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон" 
про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішень державного реєстратора та витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду площею 2 га із чужого незаконного володіння.
У судовому засіданні взяв участь прокурор - Кондратюк Д. А.

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. У січні 2023 року керівник Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області (далі - Прокурор) звернулася з позовом в інтересах держави в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - позивач-1 та/або Департамент), Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі - позивач-2 та/або Сільрада) Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач-1 та/або Держгеокадастр), Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (далі - відповідач-2 та/або ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон" (далі - відповідач-3 та/або ТОВ "Земельний регіон") про: 
1) визнання незаконним та скасування наказу Держгеокадастру від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" (далі - наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ), яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 загальною площею 2,000 га;
2) скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Біндюгіної Мар`яни Олександрівни (далі - Приватний нотаріус) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 № 56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 43546959);
3) скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" (код ЄДРПОУ 38432006);
4) витребування земельної ділянки природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953, яка розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 43546959) та ТОВ "Земельний регіон" (код ЄДРПОУ 38432006) на користь Сільради.
1.2. Позовні вимоги із посиланнями, зокрема, на положення статей 43, 44, 45, 83, 84, 186-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статей 3- 9, 25 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", статей 178, 203, 215, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", що свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, які перебувають у державній власності, належать виключно Кабінету Міністрів України. Таким чином, Держгеокадастр не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ прийнято з перевищенням наданих законом повноважень, а тому він є незаконним та підлягає скасуванню. При цьому Прокурор акцентував увагу на тому, що вимога про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння в порядку статті 387 ЦК України є ефективним захистом права власності.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, Дніпропетровська обласна рада рішенням від 19.03.2002 № 525-22/ХХШ затвердила перелік цінних природних територій, що резервуються для подальшої організації об`єктів природно-заповідного фонду області, до якого увійшов об`єкт природно-заповідного фонду "Сухий Бичок", розташований у Межівському районі Дніпропетровської області (додаток 2).
Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.03.2006 № 768-37ЛУ "Про програму формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006- 2015 роки", Закону України від 24.06.2004 № 1864-ІV "Про екологічну мережу України", Закону України від 21.09.2000 № 1989-III "Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000- 2015 роки" ландшафтний заказник місцевого значення "Сухий Бичок" входить до екомережі, яку створено на території Дніпропетровській області.
Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради від 21.10.2011 № 179-9/VІ "Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення" на території Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення "Сухий Бичок", який розташований на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади.
За інформацією Департаменту від 15.02.2022 № 2-960/0/261-22, отриманою на запит Першотравенської окружної прокуратури від 27.01.2022 № 04/64/1-49вих-22, скасування статусу об`єкта природно-заповідного фонду - ландшафтного заказника "Сухий Бичок" та зміна його меж не відбувалася.
Земельні ділянки, що розташовані в межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", є землями природно-заповідного призначення, а отже, мають особливий статус.
Судами попередніх інстанцій також установлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", що підтверджується як картографічними матеріалами проекту створення заказника, так і довідкою інженера-землевпорядника/інженера-геодезиста ФОП Кошеленка Є.О. від 02.09.2022, якого постановою від 02.09.2022 було залучено як спеціаліста у кримінальному провадженні від 25.06.2021 № 42021042130000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 252 Кримінального кодексу України.
Розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду.
Разом із цим, незважаючи на особливий статус земель ландшафтного заказника "Сухий Бичок", Держгеокадастр наказом від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.
У подальшому, 05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений Приватним нотаріусом за № 370. Згідно з вказаним договором ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" набуло право власності на земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер 1222683300:01:003:0953) на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2273028712226), про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2021 внесено запис про право власності за № 40738303.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2022 власником земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 1222683300:01:003:0953) є ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД".
Згодом ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" передало спірну земельну ділянку в оренду ТОВ "Земельний регіон", про що свідчить договір оренди від 01.04.2021 № СМ01/04/2021-2.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди зареєстровано 24.11.2021 за № 45292088.
Вказані обставини стали підставою для звернення Прокурора до суду з позовом у цій справі про визнання незаконним та скасування наказу від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ, скасування рішень державного реєстратора та витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння. 
3. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі № 904/52/23 (суддя Бєлік В. Г.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (Дармін М. О. - головуючий, судді: Чус О. В., Кощеєв І. М.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі; визнано незаконним та скасовано наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ; скасовано рішення Приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 № 56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 43546959); скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" (код ЄДРПОУ 38432006); витребувано земельну ділянку природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953, що розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 43546959) та ТОВ "Земельний регіон" (код ЄДРПОУ 38432006) на користь Слов`янської сільської ради; стягнуто з Держгеокадастру на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "Земельний регіон" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн.
3.2. Судові рішення аргументовано тим, що спірна земельна ділянка розташована у межах земель природно-заповідного фонду, а саме - ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок". Розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1222683300:01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ прийнято з перевищенням повноважень, до того ж ще й без погодження з Департаментом, що суперечить положенням статей 20, 83, 84, 116, 122, 123, 186-1 ЗК України та порушує інтереси держави, що згідно зі статтями 16, 21 ЦК України, статтями 21, 152, 155 ЗК України є підставою для визнання його недійсним.
Посилаючись на положення частини першої статті 155 ЗК України, частини першої статті 203, статті 215 ЦК України, місцевий господарський суд вказав, що укладені на підставі незаконного наказу від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", а також договір оренди між ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" та ТОВ "Земельний регіон" від 01.04.2021 № СМ01/04/2021-2 є недійсними відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України.
Зважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", а право оренди - за ТОВ "Земельний регіон", відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до статті 16 ЦК України шляхом визнання недійсним спірного наказу та витребування земельної ділянки на користь її власника.
Водночас суди виснували, що вимога Прокурора про витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду з незаконного володіння в порядку статті 387 ЦК України у цьому випадку є ефективним способом захисту права власності.
4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
4.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 904/52/23, ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" звернулося із касаційною скаргою, в якій просить ці рішення та постанову скасувати, постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
4.2. Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої статті 287, пунктів 1, 3, 4 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
4.3. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник наголошує, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норми права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом у постановах: 
від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 05.08.2020 у справі № 922/2060/20 - щодо застосуванні статті 79-1 ЗК України; 
від 19.04.2018 у справі № 910/3724/14 - щодо застосування статей 51, 52, 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України";
від 14.09.2022 у справі № 686/14731/21, від 20.03.2019 у справі № 514/1571/14-ц, від 15.09.2021 у справі № 570/1721/20, від 13.04.2022 у справі № 738/46/20, від 19.03.2025 у справі № 569/2168/23, від 03.12.2024 у справі № 921/16/23, від 20.07.2022 у справі № 902/858/15 - щодо застосування статей 73, 74, 76, 77, 104 ГПК України; 
від 12.02.2020 у справі № 457/906/17, від 28.03.2018 у справі № 520/8073/16, від 15.06.2021 у справі № 916/2479/17, від 07.06.2022 у справі № 916/302/16 - щодо застосування статті 104 ГПК України; 
від 26.11.2025 у справі № 175/687/23, від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 - щодо застосування статті 388 ЦК України.
4.4. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник вказує, що у цьому випадку суди не досліджували зібрані у справі докази, а саме: відповідь Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 31.01.2024 № 1-8/15; відповідь Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 26.01.2024 № 83-904-01; лист Держгеокадастру від 23.01.2024 № 29-4041-464/2-24; лист Державного підприємства "Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 31.01.2024 № 01-074; лист Департаменту екології та природних ресурсів від 31.01.2024 № 3-344/0/26Г-24; лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27.05.2025 № 29-28-0.216-4928/2-25; лист Держгеокадастру від 23.01.2024 № 29-4-0.41-464/2-24.
4.5. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник вказує, що:
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "Земельний регіон" про доповнення питань земельної експертизи, що надійшло 11.10.2024, в якому заявник просив суд апеляційної інстанції доповнити експертне дослідження такими питаннями: "Яка конфігурація, проміри та площа та кути поворотних точок земельної ділянки Ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок"?", "Які координати земельної ділянки ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий бичок"?...";
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "Земельний регіон" про проведення повторної земельно-технічної експертизи, зареєстрованого в підсистемі "Електроний суд" 28.10.2025 о 10 годині 57 хвилин, згідно з яким заявник просив суд апеляційної інстанції на розгляд експертів поставити такі питання: "Чи наявна можливість встановити межі ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок"? Якщо так, то якими саме документами визначаються вказані межі? Чи входить до меж ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок" земельна ділянка кадастровий номер 1222683300:01:003:0953 площею 2,000 га?";
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника ТОВ "Земельний регіон" адвоката Шпакової О. С. про витребування доказів, яке було зареєстровано в підсистемі "Електронний суд" 28.10.2025 об 11 годині 30 хвилин.
4.6. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник вказує, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме: довідки інженера-землевпорядника/інженера-геодезиста ФОП Кошеленка Є. О. від 02.09.2022 та висновку експерта № 3426-24 за результатами проведення комісійної експертизи у господарській справі № 904/52/23.
4.7. Керівник Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області у відзиві просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій в силі.
4.8. ТОВ "Земельний регіон" надало на адресу суду клопотання, в якому просить відкласти судове засідання у справі № 904/52/23, призначене на 24.02.2026, на іншу дату, оскільки адвокат Шпакова Ольга Сергіївна не має можливості взяти участь у зазначеному судовому засіданні з огляду на її перебування в період із 14.02.2026 по 27.02.2026 включно у щорічній відпустці за кордоном, що підтверджується квитком на літак № 1762204960464. У той же час, ТОВ "Земельний регіон" вважає, що розгляд касаційної скарги у справі № 904/52/23 слід здійснювати за обов`язкової участі його представника - адвоката Шпакової Ольги Сергіївни з метою належного захисту його прав та інтересів. Адвокат Шпакова Ольга Сергіївна також вважає за необхідне надати ґрунтовні пояснення щодо змісту касаційної скарги у справі під час судового засідання.
4.9. 19.02.2026 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло аналогічне за змістом клопотання ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" про відкладення судового засідання.
4.10. Розглянувши вказані клопотання представника ТОВ "Земельний регіон" та ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", Верховний Суд відмовив у їх задоволенні з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, визначених у частині другій статті 202 ГПК України. Суд врахував, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце призначеного на 24.02.2026 засідання суду касаційної інстанції у цій справі, процесуальний закон не містить положень щодо обов`язкового здійснення касаційного розгляду за участю представників учасників справи, участь учасників справи та/або їх представників у судовому засіданні суд касаційної інстанції у цій справі обов`язковою не визнавав, розгляд справи касаційною інстанцією здійснюється в межах статті 300 ГПК України, а матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування та дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. 
4.11. Від ТОВ "Земельний регіон" також надійшли письмові пояснення в яких товариство просить задовольнити касаційну скаргу в повному обсязі. При цьому наведені у цих письмових поясненнях доводи ТОВ "Земельний регіон" є ідентичними доводам касаційної скарги, поданої ТОВ "Землетрейд".
5. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані рішення та постанову в межах доводів і вимог касаційної скарги.
5.2. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Так, в основу рішення про задоволення позову покладено висновок місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Прокурора про скасування наказу, скасування рішень державного реєстратора та про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння відповідачів з огляду на те, що спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного призначення, які не можуть перебувати у приватній власності.
У свою чергу в основу оскаржуваної постанови покладено, у тому числі, висновок апеляційного суду про обрання Прокурором належного й ефективного способу захисту порушеного права.
Колегія суддів вважає зазначений висновок суду апеляційної інстанції передчасним, у зв`язку з чим убачає підстави для скасування оскаржуваної постанови та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а також погоджується з доводами скаржника в частині неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування, зокрема, положень статей 387, 388 ЦК України, викладених у постановах від 26.11.2025 у справі № 175/687/23, від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 та від 03.12.2024 у справі № 921/16/23, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено у статті 16 ЦК України. Такий перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 статті 16 ЦК України).
Отже, стаття 16 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Під захистом цивільних прав розуміють передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. При цьому право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
У той же час Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України "Про природно-заповідний фонд України" потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51- 52)). 
Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). 
Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц виснувала, що вимоги про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, які не стосуються останнього набувача земельної ділянки, не призводять до відновлення порушеного права територіальної громади, тому у задоволенні таких вимог слід відмовляти через неефективність способу захисту порушеного права (див. також постанову Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 766/2035/24).
За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.
Аналогічні правові висновки викладно також Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2024 у справі № 921/16/23, на яку посилається скаржник, як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 5.5). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).
Обрання прокурором (позивачем) неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).
Як убачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі та упродовж судового розгляду справи ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" послідовно наполягало на тому, що Прокурором обрано неналежний та неефективній спосіб захисту. Зокрема, апелянт наголошував на тому, що у цій категорії справ задоволення порушеного права має бути захищено у спосіб не шляхом витребування спірної земельної ділянки у власність територіальної громади на підставі статей 387, 388 ЦК України, а на підставі статті 391 ЦК України та частини другої статті 152 ЗК України шляхом пред`явлення позову про повернення земельної ділянки (див. пункти 116- 141 апеляційної скарги).
Проте апеляційний господарський суд залишив поза увагою доводи ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" про помилковість рішення місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в обраний Прокурором неналежний спосіб захисту.
Із матеріалів справи також убачається, що ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції наголошувало щодо обов`язковості надання юридичної оцінки необхідності позбавлення покупця права мирно володіти майном, неможливості витребування у добросовісного набувача майна, яке вибуло з володіння держави внаслідок порушень, допущених уповноваженими посадовими особами, які здійснюють функції управління державним майном. Однак попри наявність відповідних доводів ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", апеляційний господарський суд не надавав їм оцінку, як і не надав оцінку висновкам суду першої інстанції з цього приводу.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до підпункту "в" пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд має у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог норм процесуального права щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Таким чином, суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, які містяться в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів із урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Звідси колегія суддів визнає доводи скаржника про ненадання судом апеляційної інстанції оцінки всім доказам та доводам сторін такими, що знайшли підтвердження.
Водночас доводи відзиву на касаційну скаргу зазначених обставин не спростовують. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив усіх обставин справи, не дослідив докази, які є важливими у спірних правовідносинах, не врахував практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, а колегія суддів з огляду на повноваження, передбачені статтею 300 ГПК України, не може самостійно встановлювати відповідні обставини. 
Наведене в сукупності свідчить про неповне з`ясування саме апеляційним судом фактичних обставин справи, що, в свою чергу, свідчить про необхідність скасування оскаржуваної постанови та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Іншим доводам касаційної скарги колегія суддів не надає оцінку з огляду на необхідність дослідження зазначених вище обставин, які є першочерговими під час розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції. 
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
6.1. Відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Згідно з частиною 4 статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
6.3. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, отримала часткове підтвердження під час касаційного провадження, що в розумінні пункту 1 частини третьої статті 310 цього Кодексу в сукупності з відсутністю всебічного, повного та об`єктивного дослідження судами зібраних у справі доказів є підставою для скасування оскаржуваної постанови і передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, яким було допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
6.4. Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.
7. Розподіл судових витрат
7.1. З огляду на часткове задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" задовольнити частково. 
Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 904/52/23 скасувати, справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ