ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року
м. Київ

справа № 591/4978/24
провадження № 61-12114св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом)-  ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом)- Приватне акціонерне товариство «Сумбуд»,
учасник справи (особа, яка не брала участі у справі, та подала апеляційну скаргу) - ОСОБА_2 , 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цимбал Борис Петрович, на постанову Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року у складі колегії суддів Собини О. І., Криворотенка В. І., Філонової Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст первісних позовних вимог
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» (далі - ПрАТ «Сумбуд») про визнання права власності на нежитлове приміщення.
Позовну заяву мотивовано тим, що 25 листопада 2020 року між боржником ПрАТ «Сумбуд» та первісним і новим кредиторами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги № 15, відповідно до умов якого ОСОБА_1 набула право вимоги від ПрАТ «Сумбуд» за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28, а саме вимагати після введення об`єкта будівництва в експлуатацію передачі їй у власність об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення № 87-А у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 .
На виконання пункту 8 договору відступлення права вимоги ОСОБА_1 як новий кредитор сплатила первісному кредитору ОСОБА_3 кошти в сумі 483 828,00 грн, що підтверджується заявою останнього про повний розрахунок за договором відступлення права вимоги. 
Боржник ПрАТ «Сумбуд» не визнає право позивачки ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно та відмовляється передати спірне нежитлове приміщення у її власність.
Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення № 87-А, загальною площею 106,6 кв. м, у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 .
Короткий зміст зустрічних позовних вимог
У червні 2024 року ПрАТ «Сумбуд» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за порушення виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав.
Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15 ОСОБА_1 є стороною договору купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28 внаслідок здійсненої заміни сторони у зобов`язанні. 
Оскільки на момент укладення вказаного договору відступлення права вимоги ОСОБА_3 був боржником щодо ПрАТ «Сумбуд» в частині здійснення оплати майнових прав в сумі 483 828,00 грн, на думку ПрАТ «Сумбуд», ОСОБА_1 повинна сплатити на користь підприємства інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за порушення виконання грошових зобов`язань.
Посилаючись на вказане, ПрАТ «Сумбуд» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати в розмірі 235 080,71 грн та три проценти річних від простроченої суми за порушення виконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28 - 43 550,17 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Зарічний районний суд міста Суми рішенням від 03 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № 87-А, загальною площею 106,6 кв. м, у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 .
У задоволенні зустрічного позову ПрАТ «Сумбуд» відмовив у зв`язку з необґрунтованістю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно не вибуло з власності товариства, а тому воно є належним відповідачем у цій справі. 
Обраний позивачкою за первісним позовом спосіб захисту відповідає вимогам цивільного законодавства України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Щодо зустрічного позову, то суд першої інстанції керувався тим, що у ОСОБА_1 немає невиконаних грошових зобов`язань перед товариством, а тому підстав для стягнення з неї передбачених статтею 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних немає.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі у справі, та ПрАТ «Сумбуд» оскаржили його в апеляційному порядку.
Сумський апеляційний суд постановою від 02 вересня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ПрАТ «Сумбуд» задовольнив частково.
Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 03 жовтня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
В іншій частині рішення Зарічного районного суду міста Суми від 03 жовтня 2024 року залишив без змін.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. 
Тому апеляційний суд відмовив у задоволенні первісних позовних вимог.
Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору в частині зустрічного позову є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. 
Доводи апеляційних скарг не спростовують вказаних висновків місцевого суду в частині відмови у зустрічному позові і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі, поданій 28 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цимбал Б. П., просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення первісного позову і залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Постанову апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову до Верховного Суду заявниця не оскаржує.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12, від 15 травня 2019 року у справі № 522/102/13-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 1609/6645/12, від 26 червня 2019 року у справі № 761/3428/15-ц, постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 лютого 2024 року у cправі № 902/1331/22.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що обраний позивачкою ОСОБА_1 спосіб захисту повністю відповідає вимогам цивільного законодавства України, а тому її позовні вимоги можуть бути задоволені за рахунок відповідача.
Суд апеляційної інстанції лише за формальними ознаками (незалучення співвідповідача) скасував судове рішення, яке відповідає закону. 
Доводи інших учасників справи
Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надійшли.

Рух справи у суді касаційної інстанції
28 вересня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цимбал Б. П., на постанову Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Сердюк В. В.
Верховний Суд ухвалою від 14 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження та витребував матеріали цивільної справи.
У грудні 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
На підставі розпорядження виконувача обов`язків заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 20 березня 2026 року № 260/0/226-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2026 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Мартєв С. Ю.
Фактичні обставини справи, що встановили суди
21 лютого 2020 року між ПрАТ «Сумбуд» і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28, предметом якого є майнові права на нежитлове приміщення № 87-А, площею 105,18 кв. м, на АДРЕСА_1 .
25 листопада 2020 року між ПрАТ «Сумбуд», первісним та новим кредиторами ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 відступає ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 набуває право вимоги, належне ОСОБА_3 , і стає кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28, укладеним між ОСОБА_3 і ПрАТ «Сумбуд».
У пунктах 2, 5, 6, 8 договору визначено, що за цим договором ОСОБА_1 набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних обов`язків - укласти договір купівлі-продажу майнових прав на придбання нежитлового приміщення № 87-А за адресою: АДРЕСА_1 .
Боржник, підписуючи вказаний договір, підтвердив відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погодився зі зміною кредитора за договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28.
За наведеним договором до ОСОБА_1 переходять всі права, які забезпечують виконання обов`язків боржника, в тому числі кошти, сплачені ОСОБА_3 ,. зараховуються як внесок ОСОБА_1 у сумі 483 828,00 грн, у тому числі ПДВ.
Після виконання всіх зобов`язань за цим договором ОСОБА_1 зобов`язується компенсувати ОСОБА_3 вартість майнових прав в сумі 483 828,00 грн, у тому числі ПДВ, після чого ОСОБА_3 втрачає майнові права на нежитлові приміщення № 87-А згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 21 лютого 2020 року № 28, укладеним між ОСОБА_3 і ПрАТ «Сумбуд».
25 листопада 2020 року між ПрАТ «Сумбуд» і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 32, відповідно до умов якого, ПрАТ «Сумбуд» продав, а покупець придбала майнові права на нежитлове приміщення № 87-А, загальною площею 105,18 кв. м, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .
Згідно з додатковою угодою № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 23 листопада 2020 року № 32 внесено зміни до пунктів 1.1 та 4.1 договору щодо загальної площі нежитлового приміщення, зазначено розмір загальної площі 106,60 кв. м та ціну майнових прав після обмірів, яка становить 490 360,00 грн, у тому числі ПДВ. Зазначено, що кошти в сумі 6 532,00 грн покупець сплачує продавцю.
Відповідно до квитанції від 07 вересня 2021 року № 58033639 кошти в сумі 6 532,00 грн ОСОБА_1 перерахувала ПрАТ «Сумбуд», призначення платежу -за нежитлове приміщення згідно з додатковою угодою від 07 вересня 2020 року.
22 квітня 2021 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради видало сертифікат № СМ122210419756, яким засвідчило відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проєктній документації та підтвердило готовність до експлуатації нового будівництва десятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У заяві від 25 травня 2023 року, адресованій усім, кого це стосується, ОСОБА_3 повідомляє, що ОСОБА_1 провела повний розрахунок в сумі 483 828,00 грн за договором відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року № 15 у день його укладання, будь-яких претензій грошового чи іншого майнового характеру до ОСОБА_1 не має.
03 квітня 2023 року ПрАТ «Сумбуд» надіслало ОСОБА_1 письмове повідомлення, в якому, посилаючись на положення пункту 6.2 договору купівлі-продажу майнових прав від 25 листопада 2020 року № 32, повідомило її про одностороннє розірвання вказаного договору та про припинення взаємних зобов`язань.
24 травня 2023 року між ПрАТ «Сумбуд» і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 37, відповідно до умов якого товариство продало, а ОСОБА_2 придбав майнові права на нежитлове приміщення № 87-А за адресою: АДРЕСА_1 .
05 липня 2023 року складено акт приймання-передавання нежитлових приміщень, згідно з яким ПрАТ «Сумбуд» передає ОСОБА_2 нежитлове приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
05 липня 2023 року ПрАТ «Сумбуд» видало довідку про 100 % виконання обов`язків покупця, якою товариство підтверджує, що ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 24 травня 2023 року № 37 та додатковою угодою від 05 липня 2023 року № 1 оплатив вартість 106,6 кв. м. загальної площі об`єкта інвестування.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Постанова апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову до Верховного Суду сторонами та учасниками справи не оскаржується, тому перегляду в касаційному порядку в цій частині не підлягає.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
У частині першій статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду в частині вирішення первісного позову відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх порушених прав посилалася не те, що її право на нежитлове приміщення № 87-А, за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі договору відступлення права вимоги від 25 листопада 2020 року та договору купівлі-продажу майнових прав від 25 листопада 2020 року, порушується ПрАТ «Сумбуд», оскільки останнє не надає їй необхідних документів для оформлення її прав на це нерухоме майно.
Суд першої інстанції, задовольнивши первісний позов ОСОБА_1 за рахунок відповідача ПрАТ «Сумбуд», виснував про його обґрунтованість та дійшов висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту є ефективним.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісних позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, апеляційний суд керувався тим, що ПрАТ «Сумбуд» є неналежним відповідачем за первісним позовом позивачки.
Апеляційний суд виснував, що незалучення ОСОБА_2 (який за договором купівлі-продажу майнових прав від 24 травня 2023 року придбав у ПрАТ «Сумбуд» майнові права на нежитлове приміщення № 87-А у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 і прав якого безпосередньо стосується заявлений ОСОБА_1 первісний позов) як співвідповідача до участі у справі є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад відповідачів, проте не позбавляє позивачку за первісним позовом права звернутися до суду з позовом з формуванням належного складу співвідповідачів.
Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду з огляду на таке.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20282/21).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (постанова Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні первісного позову, керувався тим, що суд першої інстанції розглянув справу за позовом ОСОБА_1 без залучення до участі у справі всіх належних відповідачів.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 як особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, установив, що 24 травня 2023 року (до звернення ОСОБА_1 з позовом у цій справі) між ПрАТ «Сумбуд» і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 87-А, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до акта приймання-передачі житлового приміщення від 05 липня 2023 року вказане нежитлове приміщення передано ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції надав оцінку укладеному між ПрАТ «Сумбуд» і ОСОБА_2 договору купівлі-продажу майнових прав № 37, дійшовши висновку про його нікчемність, при цьому ОСОБА_2 як сторона такого договору до участі у справі залучений не був.
Спір за первісним позовом виник щодо захисту майнового права на нежитлове приміщення ОСОБА_1 як інвестора, однак майнове право на це нежитлове приміщення на час звернення з позовом і після введення багатоповерхового житлового будинку в експлуатацію відчужено забудовником на користь іншої особи - ОСОБА_2 , якого не було залучено до участі у справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 922/5241/21 зазначила таке: «У ситуаціях, наприклад […] ухвалення судового рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, особа не може погодитись або не заперечувати проти цих порушень так, щоб ця згода чи відсутність заперечень мали для суду обов`язкове значення».
Незалучення ОСОБА_2 до участі у справі позбавляє його права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема заперечення доводів позовної заяви та спростування підстав позову шляхом подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо.
ОСОБА_1 клопотань про залучення до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача не заявляла, а з власної ініціативи суд такими повноваженнями не наділений.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів.
У касаційній скарзі заявниця посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах, зазначених у доводах її касаційної скарги.
Для визначення подібності правовідносин Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, згідно з яким на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, щодо якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12, від 15 травня 2019 року у справі № 522/102/13-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 1609/6645/12, від 26 червня 2019 року у справі № 761/3428/15-ц, на які заявниця послалася як на підставу для відкриття касаційного провадження, викладено висновки про те, що ефективним способом захисту порушених прав інвестора з огляду на відсутність у нього можливості оформити в позасудовому порядку право власності на об`єкт нерухомості, розміщений у введеному в експлуатацію будинку, є визнання права власності на цей об`єкт нерухомості.
У вказаних справах відповідачем є забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД», яке не визнавало права позивачів на об`єкти інвестування, розміщені у введених в експлуатацію будинках.
Водночас у наведених справах не було встановлено обставин відчуження майнових прав на об`єкт інвестування на користь інших осіб, не залучених до участі у справі, на відміну від справи, що переглядається.
Тому висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у справах № № 761/32696/13-ц, 1609/6643/12, 522/102/13-ц, 1609/6645/12, 761/3428/15-ц, не є релевантними у справі, що переглядається.
Доводи касаційної скарги про те, що обраний позивачкою ОСОБА_1 спосіб захисту повністю відповідає вимогам цивільного законодавства України, колегія суддів не перевіряє, оскільки апеляційний суд відмовив у задоволенні первісного позову у зв`язку з неналежним складом відповідачів, справу по суті не переглядав, висновків про ефективність обраного способу захисту права не робив.
Висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 лютого 2024 року у cправі № 902/1331/22, про те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань не суперечать висновкам апеляційного суду у справі, що переглядається.
Колегія суддів наголошує, що неналежний склад відповідачів, як вже зазначалося вище, є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові, за якої суд не здійснює перевірку правильності доводів учасників справи чи висновків судів попередніх інстанцій, отже, не є формальною підставою для відмови у позові, як вважає заявниця.
Інтерпретація заявницею дій апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позову через неналежний склад відповідачів як «формальних» ґрунтується на помилковому тлумаченні позивачкою норм процесуального права та не впливає на правильність висновків суду.
Інші обґрунтування, наведені у касаційній скарзі, висновків апеляційного суду не спростовують. 
Посилань на інші підстави, передбачені статтями 389, 411 ЦПК України, для скасування оскарженого судового рішення, касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цимбал Б. П.,не містить.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вказаного колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині вирішення первісного позову - без змін, оскільки доводи касаційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Цимбал Борис Петрович, залишити без задоволення.
Постанову Сумського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» про визнання права власності на нежитлове приміщення залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
C. Ю. Мартєв