УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

12 березня 2026 року 
м. Київ
справа №440/9187/24
адміністративне провадження №К/990/8807/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Полтавської міської ради
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року
у справі №440/9187/24
за позовом ОСОБА_1 
до Полтавської міської ради
третя особа: Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Полтавської міської ради, третя особа - Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення п`ятнадцятої сесії Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області сьомого скликання від 30 листопада 2017 року «Про затвердження генерального плану с. Супрунівка» в частині земельної ділянки загальною площею 0,1495 га, під кадастровим номером 5324085201:01:002:0207, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та нечинним рішення п`ятнадцятої сесії Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області сьомого скликання від 30 листопада 2017 року «Про затвердження генерального плану с. Супрунівка» в частині затвердження функціонального призначення, розміщення земельної ділянки загальною площею 0,1495 га, під кадастровим номером 5324085201:01:002:0207, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , в 5 зоні земель сільськогосподарського призначення (СВ-1), частково в 3 зоні транспортної інфраструктури ТР-3 і зона розміщення об`єкта 5-го класу санітарної класифікації КС-5.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Полтавська міська рада 23 лютого 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень частини другої статті 17, статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), пунктів 1.2, 1.4, 2.3, 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року №103 (далі - Порядок №103) та порушили положення статті 5 КАС України.

Скаржник стверджує, що позивачем обраний невірний та неефективний спосіб захисту прав, оскільки задоволення вимог у заявлений позивачем спосіб не призведе до фактичного поновлення прав. Обґрунтовуючи це, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 17 жовтня 2018 року у справі №360/1193/17, від 16 лютого 2021 року у справі №320/950/19 та від 13 лютого 2024 року у справі №320/5934/22, у яких зазначено, що відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Скаржник також наголошує, що ефективний спосіб захисту має бути адекватним фактичним обставинам справи та забезпечувати максимально дієве поновлення прав. На підтвердження цих доводів скаржником наводяться висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19, від 08 лютого 2022 року у справі №160/6762/21.

У скарзі зазначено, що винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав, не відповідає завданню адміністративного судочинства. Ця позиція підкріплена висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, та висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/12, від 15 липня 2019 року у справі №420/5625/18, від 11 лютого 2020 року у справі №0940/2394/18, від 01 червня 2022 року у справі №620/5996/21.

Касаційна скарга також містить посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №509/1350/17, у якій сформовано висновок щодо дискреційних повноважень та можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення, якщо виконано всі умови закону.

Скаржник вказує на неможливість скасування генерального плану лише в частині функціонального призначення окремої земельної ділянки, оскільки суд може лише визнати протиправним та скасувати все рішення про затвердження генерального плану. При цьому зазначається, що план зонування не може суперечити генеральному плану, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 02 липня 2024 року у справі №380/5886/22.

Водночас скаржник вважає за необхідне сформувати висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо можливості скасування генерального плану населеного пункту в частині визначення функціонального призначення окремої земельної ділянки.

У касаційній скарзі Полтавська міська рада просить Верховний Суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень частини другої статті 17, статті 27 Закону №3038-VI, пунктів 1.2, 1.4, 2.3, 2.4 Порядку №103, перевірки дотримання положень статті 5 КАС України, перевірки необхідності урахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, від 06 листопада 2019 року у справі №509/1350/17, висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16, від 17 жовтня 2018 року у справі №360/1193/17, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/12, від 15 липня 2019 року у справі №420/5625/18, від 11 лютого 2020 року у справі №0940/2394/18, від 16 лютого 2021 року у справі №320/950/19, від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19, від 08 лютого 2022 року у справі №160/6762/21, від 01 червня 2022 року у справі №620/5996/21, від 13 лютого 2024 року у справі №320/5934/22, від 02 липня 2024 року у справі №380/5886/22, а також з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі №440/9187/24 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа - Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/9187/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.М. Чиркін