УХВАЛА

09 березня 2026 року 
м. Київ
справа №500/2591/25
адміністративне провадження № К/990/1846/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Радишевської О.Р., 
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В: 
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 29 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року по 28 вересня 2019 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року (базовий місяць), з урахуванням здійсненої виплати індексації грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 28 вересня 2019 року з урахуванням вимог абзаців 3,4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у розмірі 4036,00 грн щомісячно із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Не погодившись із прийнятим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстави несплати судового збору. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліку апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто заявникові. 
Відповідач повторно подав апеляційну скаргу. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2025. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстави пропуску строку звернення до суду. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_1 від 29 листопада 2025 року. Відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження військової частини НОМЕР_1 від 29 листопада 2025 року. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року.
12 січня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» військова частина НОМЕР_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у цій справі. Касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для надання до Верховного Суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.
09 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» скаржник надіслав заяву про продовження процесуального строку, в якій зазначено, що проблема з відсутністю коштів для фінансування витрат на сплату судового збору, яка виникла ще в кінці 2024 року та наявна до сьогодні, позбавляє можливості військову частину НОМЕР_1 вчасно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу від 11 грудня 2025 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2026 року заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку задоволено. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк на десять днів із дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у цій справі.
27 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав повторно заяву про продовження процесуального строку з мотивів неможливості у строк, наданий Судом, виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 29 січня 2026 року про залишення касаційної скарги без руху.
Так, відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Верховний Суд звертає увагу скаржника, що за приписами статті 8 КАС України адміністративний суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Верховний Суд наголошує, що надання процесуальних переваг одній із сторін в тому числі шляхом неодноразове продовження процесуального строку нівелює закладені законодавцем принципи адміністративного судочинства в частині процесуальної рівності. 
У зв`язку з цим подана заява про продовження процесуального строку задоволенню не підлягає. 
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, враховуючи відсутність документа про сплату судового збору у визначному Судом розмірі, а також доказів про надсилання цієї касаційної скарги іншим учасникам справи, Суд повертає касаційну скаргу особі, яка її подала.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги - відмовити.
2. Касаційну скаргу військової частини військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій - повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді 	С.А. Уханенко 	
	В.М. Соколов   О.Р. Радишевська