УХВАЛА

30 березня 2026 року 
м. Київ

справа №320/22130/24
касаційне провадження № К/990/10781/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Хохуляка В.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі №320/22130/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Управління), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.04.2024: №2930824021, №2930924021, №2931024021, №2931124021, №2931324021, №2931524021, №22931624021, №2931724021, №2931824021, №2932024021, №2932724021, №2932824021, №2933024021, №2933224021; визнати протиправними та скасувати рішення від 11.04.2024 №2934024021; визнати протиправними та скасувати рішення від 11.04.2024 №2934324021; визнати протиправною та скасувати вимогу №29339 від 11.04.2024; визнати протиправним та скасувати вимогу №29341 від 11.04.2024.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 апеляційну скаргу Управління задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 змінено в частині стягнення судового збору, виклавши абзац вісімнадцятий резолютивної частини рішення наступного змісту: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.». В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, оскільки, відповідно до матеріалів справи, позивачем подано Заперечення на Акт Управління №20890/Ж5/26-15-24-02-01/2632712503, також було надано 1) Додаток до заперечення №26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 92 папках на 39 530 аркушах; 2) Додаток до заперечення №26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 76 папках на 31 369 аркушах, проте, податковий орган, всупереч приписам статті 44, 86 Податкового кодексу України, не врахував жодного наданого первинного документа. Відповідачем не виконані вимоги підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України щодо проведення документальної позапланової перевірки при наявності обставини посилання платника податків у скарзі на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Підставою касаційного оскарження скаржником вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - суд апеляційної інстанцій застосував пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах та не застосував пункти 44.1, 44.3 статті 44, пункт 85.2 статті 85, підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України. 

Відповідач раніше реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі, зазначаючи аналогічні підстави для оскарження, проте скарги повернуті ухвалами Верховного Суду від 26.01.2026, від 16.02.2026 та від 05.03.2026 як такі, що не містили підстав касаційного оскарження. Скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при повторному зверненні. Вчергове подана касаційна скарга не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом в ухвалі по даній справі.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а, від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а, від 01.04.2020 у справі №640/637/19, від 04.03.2020 у справі №0440/5658/18, від 20.11.2018 у справі № 826/285/15, від 28.02.2023 у справі № 812/771/16, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17.

Так, у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 Верховний Суд зазначив, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства». Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, від 24.02.2022 у справі № 520/5314/2020.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У постанові від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а Верховний Суд зауважив, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Також, у постановах від 08.09.2019 у справі №802/1069/13-а, від 01.04.2020 у справі №640/637/19, від 04.03.2020 у справі №0440/5658/18 Верховний Суд зазначив, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, контролюючий орган до прийняття рішення за результатами такої перевірки зобов`язаний призначити та провести позапланову перевірку.

У постанові від 20.11.2018 у справі № 826/285/15 Верховний Суд вказав, що зміст пункту 86.7 статті 86 ПК України дає підстави для висновку про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинні враховуватися не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт як його невід`ємної частини.

Таким чином, висновок судів першої та апеляційної інстанцій в частині застосування вказаних норм у справі, у якій подано касаційну скаргу відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у подібних правовідносинах.

Отже, Верховний Суд вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Висновки судів першої і апеляційної інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова   В.В. Хохуляк