УХВАЛА

18 березня 2026 року 
м. Київ
cправа № 920/1479/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д. 

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича

на рішення Господарського суду Сумської області (Резніченко О.Ю.)
від 04.12.2025
та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Сітайло Л.Г., Буравльов С.І., Шапран В.В.)
від 18.02.2026

за позовом: Сумського обласного центру зайнятості
до Фізичної особи підприємця Дашенка Івана Івановича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

про стягнення 250000,00 грн

ВСТАНОВИВ:
1. Сумський обласний центр зайнятості (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 250000,00 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач отримав мікрогрант за кошти Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в розмірі 250 000,00 грн. Проте Позивач виявив ряд порушень умов отримання мікрогранту, а саме: ведення господарської діяльності за фактичною адресою не проводиться; ознак ведення господарської діяльності не виявлено; наявність обладнання встановити неможливо; відсутня інформація щодо працевлаштованих людей та сплати податків; факт цільового використання коштів встановити неможливо.
3. Господарський суд Сумської області рішенням від 04.12.2025, залишеним без змін у постанові Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі №920/1479/25, позов задовольнив, стягнув з Відповідача на користь Позивача мікрогрант в сумі 250 000,00 грн та 3 000,00 грн витрат по сплаті судового збору. 
4. Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі №920/1479/25.
5. У прохальній частині касаційної скарги Скаржник просить:
- прийняти касаційну скаргу та відкрити провадження;
- зупинити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі №920/1479/25;
- скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю;
- у разі неможливості ухвалення нового рішення - направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
6. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначає підпункти "а", "в", "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України.
7. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені підпунктами "а", "в" та "г" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначає, що:
- справа стосується практики виконання грантових умов, а саме потрібен висновок щодо балансу між формальним контролем та об`єктивною неможливістю дотримання процедур у зоні бойових дій;
- справа має виняткове значення для нього та всіх отримувачів мікрогрантів "Власна справа", які працюють під постійними обстрілами;
- судами порушено статтю 86 та статтю 269 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин виконання договору. 
8. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України Скаржник зазначив, що Північний апеляційний господарський суд необґрунтовано відхилив клопотання про дослідження доказів. 
9. Ознайомившись з текстом касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
10. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
11. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
12. Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.
13. Пунктом 1 частини 1 статті 163 ГПК України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
14. Згідно з частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
15. Згідно з частиною 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
16. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. Предметом спору у цій справі є стягнення 250000,00 грн, що менше, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (3028,00х100=302800,00).
17. У своїй касаційній скарзі Скаржник зазначив, що розгляд справи має виняткове значення для Скаржника та справа становить суспільний інтерес, разом з тим розгляд цієї справи має фундаментальне значення. 
18. Розглянувши викладені Скаржником доводи щодо наявності випадків, передбачених підпунктами "а", "в" та "г" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про таке.
19. Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
20. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.
21. При цьому, фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
22. Поряд із цим, касаційна скарга Скаржника не містить належних доводів в обґрунтування того, що справа №920/1479/25 містить питання, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики чи містить виключну правову проблему та/або стосується питання права, вирішення якого необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики; у касаційній скарзі відсутні докази кількісного та якісного виміру наявності питання фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також належні обґрунтування, які би дозволили дійти висновку, що при перегляді оскаржуваних судових рішень у цій справі має бути усунута невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як такі, що мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; в касаційній скарзі відсутнє посилання на наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному у подібних правовідносинах.
23. Доводи Скаржника, наведені в обґрунтування випадку, передбаченого пунктом "в" частини 3 статті 287 ГПК України, також не містять переконливих аргументів, які б свідчили про виняткове значення справи № 920/1479/25 для Скаржника, а власне твердження Скаржника про те, що справа має виняткове значення для нього без відповідного обґрунтування, не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
24. Обґрунтувань підстави касаційного оскарження підпункту "г" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України Скаржник не надав. 
25. Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що Скаржник належним чином не обґрунтував та не довів наявність випадків, передбачених підпунктами "а", "в" та "г" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, для допуску справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до касаційного оскарження.
26. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
27. З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №920/1479/25 за касаційною скаргою Скаржника на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
28. У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання Скаржника про зупинення виконання рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №920/1479/25.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 920/1479/25 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дашенка Івана Івановича на рішення Господарського суду Сумської області від 04.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова