УХВАЛА

23 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №160/23513/25
адміністративне провадження № К/990/6946/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №160/23513/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні, а саме ненарахування та невиплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку, з урахуванням перерахованої індексації (нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 05 липня 2017 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі та у період з 19 липня 2022 року по 30 липня 2025 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення з урахуванням перерахованої індексації грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку з урахуванням перерахованої індексації (нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі), за період з 05 липня 2017 року по 18 липня 2022 року у повному обсязі та у період з 19 липня 2022 року по 30 липня 2025 року - не більш як за шість місяців відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, з урахуванням висновків суду.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по червень 2025 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по червень 2025 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1  в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №160/23513/25 - залишено без руху.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року у справі №160/23513/25 - повернуто скаржнику.
16 лютого 2026 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №160/23513/25. Скаржник просить скасувати оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у частині оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, Суд виходить з такого.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Як вбачається із касаційної скарги, скаржник оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції від 24 грудня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху.
Проте, серед переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, відсутня ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.
Таким чином, враховуючи те, що у частині третій статті 328 КАС України наведений вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та залишення апеляційної скарги без руху, касаційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою військової частини НОМЕР_1 в частині оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, слід відмовити.
Скаржник також оскаржує ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року про повернення апеляційної скарги.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з такого.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року відмовлено в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, апеляційна скарга залишалась без руху та протягом 10 днів з дня отримання ухвали пропонувалось сплатити судовий збір в сумі 1816,80 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху доставлена військовій частині НОМЕР_1 до електронного кабінету 30 грудня 2025 року, однак, на день постановлення ухвали недоліки не усунуті.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.
При цьому, Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року.
Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №160/23513/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко