ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 380/4687/25
адміністративне провадження № К/990/10407/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Загороднюка А. Г., Соколова В. М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026, постановлену колегією суддів у складі Хобор Р. Б. (суддя-доповідач), Бруновської Н. В., Запотічного І. І., у справі № 380/4687/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 навчального механізованого полку Військової частини НОМЕР_2 в структурі 184-го навчального центру НАСВ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 навчального механізованого полку Військової частини НОМЕР_2 в структурі 184-го навчального центру НАСВ України, в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 ,
- зобов`язати 355-го навчальний механізований полк Військової частини НОМЕР_2 в структурі 184-го навчального центру НАСВ України звільнити ОСОБА_1 з військової служби через незаконність мобілізації, яка була проведена без урахування його медичних показань та факту виключення з військового обліку відповідно до вимог частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.03.2025 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції подав до суду заяву про залучення до участі у справі співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.07.2025 указану заяву повернув без розгляду на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.09.2025 відкрив апеляційне провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження.
Надалі Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.02.2026 закрив апеляційне провадження як помилково відкрите.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що положеннями статті 294 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, і таким переліком не передбачено можливості оскарження ухвали про повернення заяви про залучення співвідповідача окремо від рішення суду за підсумками розгляду справи, а відтак наявні підстави для закриття апеляційного провадження як помилково відкритого.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги: 
Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, позивач зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції зроблено без урахування положень пункту 3 частини першої статті 294 КАС України, яким передбачено можливість оскарження окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові). 
При цьому позивач акцентує увагу на тому, що наведена норма КАС України не містить уточнення щодо виду заяви, повернення якої може бути оскаржене, у зв`язку з чим, на його переконання, ухвала про повернення заяви про залучення співвідповідача також підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Відповідачі не скористалися своїм правом та не подали відзиви на касаційну скаргу позивача. Про відкриття касаційного провадження повідомлені належним чином.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
Відповідно частини першої статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Частина третя цієї статті визначає, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Згідно з частиною другою статті 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції повернув заяву позивача про залучення співвідповідача саме на підставі частини другої статті 167 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Частиною другою цієї ж статті зазначено, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Отже, КАС України передбачає два порядки апеляційного оскарження ухвал: 1) одночасно з рішенням суду (стаття 293 КАС України) та 2) окремо від рішення суду (за переліком, визначеним у статті 294 КАС України).
Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду про повернення заяви, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ця ухвала суду першої інстанції про залучення співвідповідача (повернення цієї заяви без розгляду), не передбачена у визначеному статтею 294 КАС України переліку ухвал, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Суд указує на помилковість зазначеного висновку з огляду на таке.
Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Отже, норми положення пункту 3 частини першої статті 294 КАС України передбачають можливість оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
При цьому, можливість оскарження зазначеної ухвали суду першої інстанції вказаною нормою КАС України не поставлена у залежність від того, на підставі якої конкретно норми цього Кодексу відбулося повернення відповідної заяви.
Подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 400/7724/24, від 19.01.2023 у справі № 813/719/16 і від 31.08.2023 у справі № 580/1370/23.
Ураховуючи вимоги процесуального закону, колегія суддів вважає, що на ухвалу суду про повернення заяви про залучення співвідповідача, яка за своєю сутністю є ухвалою про повернення заяви позивачеві, може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.
Згідно зі статтею 13 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних справах є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України). Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Відповідно до рішення Конституційного Суду № 9-зп від 25.12.1997 відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмеженим.
Також частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 36 рішення "Белле проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у пункті 39 рішення по справі "Ґарсія Манібардо проти Іспанії" зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "не примушує Держав-учасниць створювати апеляційні або касаційні суди, однак, якщо такі суди існують, то гарантії, які передбачені статтею 6, повинні бути забезпечені".
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Короліства", пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції").
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі " Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії ").
З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви про залучення співвідповідача, порушив норми процесуального права.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
З цих підстав, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 скасувати, а справу № 380/4687/25 направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді А. Г. Загороднюк

В. М. Соколов