УХВАЛА

23 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №420/1059/20
адміністративне провадження №К/990/7303/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Єресько Людмили Олександрівни, суддів Соколова Володимира Миколайовича та Загороднюка Андрія Григоровича від розгляду справи № 420/1059/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі - ДСА в Одеській області, відповідач), в якому просила:
- визнати бездіяльність відповідача щодо неповернення боргу несплаченого заробітку/винагороди присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;
- визнати бездіяльність відповідача щодо неподання звітів до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020 протиправною;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області повернути борг несплаченого заробітку/винагороди та надати звіти до фіскальних органів про суми нарахованого заробітку/винагороди і єдиного соціального внеску на застраховану особу присяжного засідателя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за період з вересня 2017 року по 01.01.2020.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 та постановою Верховного Суду від 22.12.2022, у задоволені адміністративного позову відмовлено.
18.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 18.03.2021 у справі №420/1059/20 за нововиявленими обставинами, оскільки станом на день подання заяви минув трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили, який не може бути поновлений (частини друга, третя статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024 апеляційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 22.01.2025 цей суд повернув апеляційну скаргу апелянту.
Постановою Верховного Суду від 26.09.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі № 420/1059/20 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 28.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям.
30.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 26.09.2025 у цій справі, було залишено без руху, а ухвалою від 19.11.2025 повторно залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 визнано необґрунтованою, а ухвалою від 07.11.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід вказаним суддям залишено без задоволення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 заяву ОСОБА_1 від 10.11.2025 про відвід суддів залишено без розгляду, оскільки її обґрунтовано незгодою із ухваленими колегією суддів судовими рішеннями, і такі підстави вже були заявлені у попередніх заявах про відвід.
18.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025 та 11.11.2025 у справі № 420/1059/20.
Верховний Суд ухвалою від 04.12.2025 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025., 11.11.2025 у справі № 420/1059/20 позаяк вказані ухвали касаційному оскарженню не підлягають. Водночас Верховний Суд вказав, що згідно із частиною третьою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про відвід суддів апеляційного суду: Кравченка К.В, Вербицької Н.В., Джабурії О.В. у справі № 420/1059/20 залишено без розгляду.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.12.2025 відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2025 про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 повернув апелянту.
02.01.2026 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025, 03.12.2025 та від 10.12.2025 у справі № 420/1059/20.
Ухвалою від 22.01.2026 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2025, 28.10.2025, 04.11.2025, 07.11.2025, 11.11.2025, 03.12.2025 та від 10.12.2025 у справі №420/1059/20.
18.02.2026 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2026 у справі № 420/1059/20.
20.02.2026 до Верховного Суду надійшла заява Ярошик В.В. відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Єресько Л.О., суддів Соколова В.М. та Загороднюка А.Г. від розгляду справи № 420/1059/20.
На обґрунтування підстав відводу за статтею 36 КАС України ОСОБА_1 посилалася на пряму чи опосередковану зацікавленість суду у результаті розгляду справи та наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, з урахуванням того, що справа № 420/1059/20 відповідно до даних отриманого протоколу від 18.02.2026 вчетверте розподілена на цю ж саму колегію, що, з погляду заявниці, створює обґрунтовані сумніви щодо дотримання принципу автоматизованого розподілу справ.
Вирішуючи, чи є заява про відвід обґрунтованою, колегія суддів керується таким.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Щодо доводів заявниці про порушення порядку визначення колегії суддів для розгляду цієї справи.
Відповідно до частини першої указаної статті визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою суддя-доповідач (частина друга статті 31 КАС України).
Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду (частина третя статті 31 КАС України).
Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом (частина тринадцята статті 31 КАС України).
Результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом (частина шістнадцята статті 31 КАС України).
Особливості розподілу судових справ встановлюються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина дев`ятнадцята статті 31 КАС України).
Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (із змінами).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.02.2023 № 162/0/15-23 відтерміновано набрання чинності нормами розділу IV Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС (яким визначено «Особливості автоматизованого розподілу судових справ») до внесення змін до цього Положення та доопрацювання програмного забезпечення автоматизованої системи документообігу суду.
Відповідно до пункту 135 вказаного Положення до початку функціонування підсистеми електронного документообігу у складі ЄСІТС відповідні підсистеми та модулі ЄСІТС інтегруються до наявних у судах та інших органах і установах у системі правосуддя автоматизованих систем діловодства, а також інших підсистем і модулів за правилами, встановленими цим Положенням.
Отже на даний час особливості розподілу судових справ визначаються Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» від 22.07.2024 № 9 на підставі пунктів 2.3.13 та 2.3.44 діючого на той час Положення про автоматизовану систему документообігу суду, викладеного в новій редакції рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25 (із змінами), установилено, що передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу здійснюється щодо апеляційних і касаційних скарг (зокрема тих, які подані в межах однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Означене рішення зборів суддів застосовується з 23.07.2024. 
Рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, погодженим наказом Державної судової адміністрації України від 29.11.2024 № 529, затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами). 
Приписами пункту 2.3.39.7. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, у редакції, чинній станом на момент надходження касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 420/1059/20, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо апеляційних та касаційних скарг (в тому числі й тих, які подані в рамках однієї справи, але на різні судові рішення), що надійшли до суду апеляційної чи касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі якщо провадження не закінчено.
Згідно із пунктом 2.3.42 Положення про автоматизовану систему документообігу суду результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду (додаток 8), що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду. Протокол передачі судової справи раніше визначеному судді роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.
Пунктом 2.3.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передбачено, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.
Приписами пункту 1.3 розділу І Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 №7, збори суддів касаційного суду для забезпечення здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначають особливості застосування Положення відповідними касаційними судами з урахуванням положень процесуального законодавства.
Пунктом 2.12 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді визначено, що в разі коли відповідно до Положення передбачається передача судової справи раніше визначеному судді-доповідачу (складу суду), під раніше визначеним суддею-доповідачем (складом суду) слід розуміти суддю-доповідача (склад суду) відповідного касаційного суду.
Подібним чином питання розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді було врегульоване й Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25 (зі змінами та доповненнями), та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затвердженими постановою Пленуму Верховного Суду від 14.12.2017 № 8 (зі змінами).
У зв`язку із затвердженням рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 Положення про автоматизовану систему документообігу суду рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06.2.2024 № 19 внесено зміни до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» від 22.07.2024 № 9, виклавши пункт 2 в такій редакції:
«Установити, що передача апеляційних і касаційних скарг раніше визначеному судді-доповідачу в судовій справі здійснюється щодо всіх апеляційних і касаційних скарг, поданих у межах однієї судової справи, зокрема на різні судові рішення та ті, що подано повторно.
У разі неможливості передачі апеляційних і касаційних скарг раніше визначеному судді-доповідачу в судовій справі за привилами абзацу першого цього пункту (зміна спеціалізації судді, припинення повноважень щодо здійснення правосуддя на час надходження апеляційної чи касаційної скарги, звільнення з посади судді, перебування в соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) така апеляційна скарга чи касаційна скарга підлягає автоматизованому розподілу в загальному порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему документообігу суду й Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу та визначення складу суду у Верховному Суді».
У зв`язку із затвердженням постановою Пленуму Верховного Суду від 21.03.2025 № 7 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 31.03.2025 № 11 внесено зміни до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді «Про окремі питання передачі судових справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду раніше визначеному складу суду (судді-доповідачу, колегії суддів)» від 22.07.2024 № 9, замінивши в абзаці другому пункту 2 слова «Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу та визначення складу суду у Верховному Суді» словами «Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді».
Тож приймаючи до уваги, що протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 справа № 420/1059/20 розподілена колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Єресько Л.О., судді Соколов В.М., Загороднюк А.Г., то інші касаційні скарги, які подавалися в межах цієї справи, були передані відповідними протоколами передачі судової справи раніше визначеному складу суду, в тому числі і дана касаційна скарга, з урахуванням особливостей, визначених вищезгаданими рішеннями зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді.
За наведених обставин доводи ОСОБА_1 про порушення порядку визначення складу суду у справі № 420/1059/20 не знайшли свого підтвердження та є необгрунтованими. 
Щодо підстав відводу з мотивів прямої чи опосередкованої зацікавленості суду у результаті розгляду справи та наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, колегія суддів виходить із такого.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.
У рішенні від 09.11.2006 в справі «Білуха проти України», заява N 33949/02 ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).
Стосовно об`єктивного критерію ЄСПЛ указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).
Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною. Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Мотиви заявниці фактично зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Загороднюка А.Г. від 22.01.2026 у справі № 420/1059/20.
Тобто, доводи позивача свідчать саме про незгоду сторони з процесуальними рішеннями колегії суддів, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.
Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Загороднюка А.Г. або необ`єктивність під час розгляду у справі № 420/1059/20 заявницею не наведено, а суддями не встановлено.
Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Загороднюка А.Г., питання про відвід судді відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 236, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Загороднюка А.Г., визнати необґрунтованим.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Загороднюка А.Г, у розгляді касаційної скарги на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2026 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає указану справу, у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду