УХВАЛА
17 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 903/525/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М., 
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,
за участю представників:
прокурора - Ковальчука О. І., 
відповідача - 1 - Шевчика О. І. (адвоката),
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання керівника Рівненської обласної прокуратури 
про зупинення провадження у справі
за касаційною скаргою Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2025
(головуючий - Василишин А. Р., судді: Маціщук А. В., Бучинська Г. Б.)
у справі за позовом Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Павлівської сільської ради та Західного офісу Держаудитслужби
до відповідачів: 
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут",
2) Центру надання соціальних послуг Павлівської сільської ради
про визнання недійсним договору та стягнення 82 025,65 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. У травні 2024 року Володимирська окружна прокуратура (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Павлівської сільської ради (далі - Сільрада) та Західного офісу Держаудитслужби (далі - Служба) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (далі - Товариство) та Центру надання соціальних послуг Павлівської сільської ради (далі - Центр) про визнання недійсним договору на постачання природного газу від 19.04.2023 № 41АВ200-1267-23, укладеного між останнім і Товариством, як такого, що вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Просила застосувати наслідки недійсності цього правочину шляхом стягнення з Товариства на користь Центру грошових коштів у розмірі 82 025,65 грн, отриманих за цим договором, а також на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України одержані останнім за судовим рішенням кошти стягнути у дохід держави.
2. 19.11.2024 Господарський суд Волинської області ухвалив рішення про задоволення позову. Мотивував тим, що Товариство як учасник закупівлі підпадало під санкції, обумовлені пунктом 25 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції", а саме: "інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом "Про санкції", позаяк винагородоодержувачем (кінцевим бенефеціаром) його є громадянин України ОСОБА_1 , до якого рішенням від 18.06.2021 Ради національної безпеки і оборони України "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеним у дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 (далі - рішення РНБО), застосовані санкції терміном на три роки. 
3. 05.03.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову про скасування цього рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову у позові. Послався на відсутність у санкційному переліку застосованих до кінцевого бенефіціарного власника Товариства та самого Товариства як учасника процедури закупівлі санкцій саме у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції". Звернув увагу на те, що серед рішень, обумовлених пунктом 538 додатку № 1 до рішення РНБО, яке стосується кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1., йдеться про "інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України "Про санкції". Натомість суд не повноважний ототожнювати їх саме із санкцією у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції". Спростував аргументи прокурора, який переконував, що це є "інші санкції" з посиланням на відсутність рішення уповноваженого органу про відповідність (ототожнення) спірної санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель "іншим санкціям", що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України "Про санкції". 
4. Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури у касаційній скарзі просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі. 
5. 27.05.2025 Верховний Суд за клопотанням Товариства зупиняв провадження у цій справі до закінчення розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 922/3456/23, а 12.01.2026 його поновив і призначив справу до розгляду 10.02.2026. 
6. 09.02.2026 від керівника Рівненської обласної прокуратури надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, що розглядається, до закінчення розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/994/23, у якій має бути сформований висновок щодо застосування мораторію на виконання грошових зобов`язань, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" (далі - Постанова № 187), до юридичної особи, кінцевим бенефіціарним власником якої є особа, на яку накладені персональні економічні санкції (аналогічно як справі, що розглядається, - ОСОБА_1 ), та стосовно правових наслідків застосування такого мораторію. 
7. У судовому засіданні 17.02.2026 представники прокурора і позивачів підтримали це клопотання, а представники відповідачів заперечили проти його задоволення.
8. Колегія суддів розглянула клопотання керівника Рівненської обласної прокуратури і вважає, що підстави для його задоволення відсутні з огляду на таке.
9. Так, у справі, що розглядається, на вирішення суду касаційної інстанції поставлено питання, чи міг Центр укласти за результатами проведення процедури публічних закупівель договір з юридичною особою - Товариством, кінцевий бенефіціарний власник якої ОСОБА_1 перебуває під санкціями, встановленими рішенням РНБО. Тож йдеться про застосовність чи незастосовність пункту 25 частини першої статті 4 Закону України ''Про санкції'' до кінцевого бенефіціарного власника Товариства ОСОБА_1 і самого Товариства саме у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із названим Законом і рішенням РНБО.
10. Натомість у справі № 927/994/23, до закінчення розгляду якої керівник Рівненської обласної прокуратури клопоче про зупинення провадження у цій справі, на вирішення Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду поставлено питання існування різних правових позицій Верховного Суду, застосування яких у одних випадках свідчить, що у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у пункті 1 Постанови № 187 як такі, що "пов`язані з державою-агресором", це є підставою для відмови в позові, а в інших випадках свідчить, що у разі з`ясування, що позивач підпадає під визначення осіб, зазначених у пункті 1 Постанови № 187 як таких, що "пов`язані з державою-агресором", це не впливає на можливість задоволення позову, однак є підставою для зупинення виконання майбутнього судового рішення під час виконавчого провадження.
11. Як наслідок, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, приймаючи справу № 927/994/23 до розгляду, виснував про існування неоднакового правозастосування Верховним Судом пункту 1 Постанови № 187 в аспекті того, чи підлягає застосуванню зазначений у цьому пункті мораторій щодо виконання грошових зобов`язань на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, на будь-якій стадії судового процесу, обмежуючи суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів) у реалізації ними права вимоги до зобов`язаної сторони як шляхом звернення за судовим захистом, так і шляхом примусового виконання, чи вказаний мораторій, як такий, що означає відстрочення виконання певних зобов`язань, а не звільнення юридичних осіб України від виконання зобов`язань за укладеними ними угодами, не має бути підставою для припинення зобов`язання та відмови у захисті порушеного права.
12. Тож у справі № 927/994/23 йдеться про вирішення питання застосування визначених законодавцем певних особливостей, пов`язаних із примусовим виконанням рішень, якщо стягувачами у виконавчому провадженні є особи, пов`язані з державою-агресором, з метою акумулювання майна для майбутнього звернення стягнення. Тобто на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду передано питання, чи за наявності встановленого Постановою № 187 мораторію на виконання грошового зобов`язання має бути відмовлено у позові про стягнення заборгованості з саме підстав пов`язаності особи з державою-агресором, чи цей мораторій розповсюджується лише на стадію виконання судового рішення про стягнення боргу.
13. Статтями 227, 228 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
14. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
15. Водночас, правовідносини у цій справі № 903/525/24 та у справі № 927/994/23, що перебуває на розгляді Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, не є подібними за суб`єктним складом спірних правовідносин, предметом спору та правовим регулюванням спірних правовідносин. Звідси підстави для зупинення провадження у справі, що розглядається, відсутні.
Керуючись статтями 228, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання керівника Рівненської обласної прокуратури про зупинення провадження у справі № 903/525/24 до закінчення розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 927/994/23 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко