УХВАЛА

25 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №420/20175/25
адміністративне провадження № К/990/6966/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі №420/20175/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року перерахунку, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 з 29 січня 2020 року до 20 листопада 2020 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року;
- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 , у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року до 20 листопада 2020 року за весь час затримки виплати, а саме за період з 29 січня 2020 року до дня фактичної виплати грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року до 20 листопада 2020 року включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 29 січня 2020 року до 20 листопада 2020 року включно, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачем подано до суду апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року, у справі №420/20175/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року, у справі №420/20175/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто апелянту.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у задоволені клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено. У задоволені клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року, у справі №420/20175/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
16 лютого 2026 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі №420/20175/25. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року позов задоволено частково.
На зазначене рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року відмовлено у відстрочені сплати судового збору та апеляційну скаргу залишено без руху.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію вищезазначеної ухвали суду апелянт отримав 22 грудня 2025 року о 22:15 год, згідно довідки про доставку електронного листа в електронний кабінет. Отже десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги сплинув у апелянта 01 січня 2026 року.
Враховуючи, що вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року відповідачем не виконані, недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору не усунуті, апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 підлягала поверненню.
Тому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року, у справі №420/20175/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто апелянту.
07 січня 2026 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду повторно надійшла апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 на зазначене рішення, яким задоволено частково адміністративний позов. 
В свою чергу, під час повторного звернення 07 січня 2026 року апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження та вказував на недопущення ним зволікання з повторним зверненням до суду.
Проте, суд апеляційної інстанції відзначив, що при повторному зверненні апелянт не виконав вимоги процесуального закону та не надав докази сплати судового збору. При цьому апелянт також вказував на неможливість сплатити судовий збір з огляду на відсутність належного фінансування.
Колегія суддів апеляційної інстанції відзначила, що повторне звернення з апеляційною скаргою, після її повернення, яке вчинено без дотримання вимог процесуального закону, в тому числі щодо сплати судового збору, не може свідчити про дотримання строку звернення.
В даному випадку апелянт має довести суду, що допущені ним порушення не були наслідком його бездіяльності чи тривалою пасивної поведінки.
Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянт, який вказує на відсутність коштів для сплати судового збору, не надав до суду жодних доказів відсутності коштів на його рахунках за весь період апеляційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року. Також апелянт не надав до суду доказів вчинення ним дій, направлених на отримання фінансування.
З огляду наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані клопотання про поновлення строку та відстрочення судового збору задоволенню не підлягають.
Тому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у задоволені клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовлено. У задоволені клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію вказаної ухвали доставлено до електронного кабінету апелянта 12 січня 2026 року о 19:40, тому строк усунення недоліків, з урахуванням вихідних днів, сплив 22 січня 2026 року.
Відповідно пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
У встановлений судом строку апелянт не подав клопотання про поновлення строку та не навів жодного обґрунтування причин його пропуску.
Таким чином, апелянтом у встановлений судом строк не надано суду жодної поважної підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, тому апеляційної інстанції дійшов висновку, що недоліки визначені ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2026 року не усунуто, а тому апелянту слід відмовити у відкритті апеляційного провадження через пропуск строку звернення до суду.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував надмірно формальний підхід, не надавши належної оцінки: факту первинного своєчасного подання апеляційної скарги; обставинам функціонування військового закладу в умовах правового режиму воєнного стану; специфіці бюджетного фінансування та обмежень, що мають системний характер у період воєнного стану.
Водночас, колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку зазначеним посиланням.
Суд звертає увагу, що посилання скаржника на неможливість сплати судового збору не є об`єктивною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Крім того, посилання скаржника на запровадження в Україні воєнного стану не підтверджена належними доказами щодо відсутності працівників на робочому місці у період з 24 лютого 2022 року до моменту подання апеляційної скарги, об`єктивної неможливості подати апеляційну скаргу у зв`язку з залученням всіх працівників до безпосередньої участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони тощо.
Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі №420/20175/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко