УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року
м. Київ

справа № 695/2786/21
провадження № 61-12553ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд) - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чирва Оксана Володимирівна, на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивачка) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про зміну черговості одержання права на спадкування, 
постановив ухвалу про таке:
I. Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну черговості одержання права на спадкування.
2. Позов мотивувала так: 
- позивачка та ОСОБА_3 (далі - спадкодавець) проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 1993 року по день його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємно піклувалися один про одного;
- позивачка та ОСОБА_3 спільно вели особисте селянське господарство на належних їм земельних ділянках. Кошти, отримані від реалізації сільськогосподарської продукції, були використані для добудови та капітального поліпшення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- за життя ОСОБА_3 та позивачка не порушували питання поділу спільного майна, оскільки проживали у мирі та злагоді. Позивачка проживала з ОСОБА_3 у будинку, що належав їй, тоді як будинок на АДРЕСА_1 , за їхнім наміром, будувався для дітей;
- ОСОБА_3 власних дітей не мав, а позивачка має сина та доньку, які є повнолітніми та проживають окремо. Покійний ОСОБА_3 ставився до дітей позивачки як до власних, і їхнім спільним бажанням було, щоб у побудованому ними будинку в майбутньому проживала одна з їхніх дітей з сім`єю;
- останні роки життя ОСОБА_3 часто хворів. Позивачка постійно перебувала поруч, надавала допомогу, займалася пошуком лікарів та вирішувала всі питання щодо організації та оплати лікування. Родичі покійного не виявляли жодного інтересу до його стану здоров`я. Після смерті ОСОБА_3 позивачка організувала його поховання; 
- в подальшому позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Гавриленко І. І. було заведено спадкову справу. 
- влітку 2021 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя. На підтвердження факту спільного проживання було надано рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2021 року, яким встановлено факт проживання позивачки та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- проте нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва на підставі того, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем та згідно з поданими документами є спадкоємцем четвертої черги. Водночас у матеріалах спадкової справи міститься заява про прийняття спадщини племінником померлого, відповідачем ОСОБА_1 , який є спадкоємцем другої черги за правом представлення;
- ОСОБА_1 не підтримував зв`язок з покійним дядьком, не надавав допомоги під час хвороби та взагалі не брав участі в його житті. Його поява пов`язана виключно з наміром отримати спадщину. На противагу цьому, позивачка завжди була поруч із покійним, надавала йому всебічну підтримку як у повсякденному житті, так і під час хвороби;
- на підставі статті 1259 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) позивачка просила суд змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 та надати позивачці ОСОБА_2 право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги за правом представлення ОСОБА_1 .
ІІ. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
3. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, позов задоволено. 
4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:
- суд встановив, що відповідно до висновку експерта від 23 вересня 2024 року № 02-01/1114 02 березня 2015 року ОСОБА_3 переніс гострий мозковий ішемічний інсульт. Наслідком даного захворювання став правобічний різко виражений геміпарез;
- з даним захворюванням ОСОБА_3 з 02 березня 2015 року і по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 міг себе лише частково обслуговувати, потребував сторонньої допомоги, догляду, піклування;
- для проведення вказаної експертизи експерту надано карту профілактичного огляду № 345 на ім`я ОСОБА_3 ;
- вказана карта містить численні записи про стан ОСОБА_3 , які зроблені в різні роки за його життя. Так, згідно із записом від 09 вересня 2015 року: стан хворого середньої тяжкості, хворий не може самостійно рухатись, відмічається слабкість в правій частині тіла. Згідно запису від 22 жовтня 2016 року хворий не може тримати в правій руці речі, хворий самостійно себе не обслуговує. Згідно із записом від 17 червня 2018 року хворий самостійно не рухається, обслуговує себе частково. Згідно із записом 19 листопада 2019 року хворий потребує стороннього догляду. Згідно із записом за жовтень 2020 року хворому рекомендовано стаціонар на дому, ліжковий режим;
- допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджують суду, що в період лікування спадкодавець потребував допомоги, а позивачка таку допомогу надавала, вони до останнього проживали як чоловік та дружина. Позивачка піклувалась про цього, допомагала останньому, тощо;
- суд встановив, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами існування в сукупності всіх 5 юридичних фактів, необхідних для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.
- пояснення свідків не можуть заперечувати висновки судово-медичної експертизи та письмові записи в медичній картці хворого. Такі письмові докази мають вочевидь більшу доказову силу порівняно з показаннями свідків, оскільки вони є об`єктивними та документально підтвердженими даними, які складені незаінтересованими особами, що володіють спеціальними знаннями та є більш компетентними в оцінці стану здоров`я ОСОБА_3 ;
- суд першої інстанції зробив висновок, що з матеріалів справи вбачається, що вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги позивачка обґрунтувала тим, що спадкодавець через тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення і стороннього догляду, який вона йому надавала;
- на підтвердження цих доводів позивачка надала суду належні, допустимі та переконливі докази, які підтверджують здійснення піклування за спадкодавцем, що знаходився в безпорадному стані, яке полягало в постійному спілкуванні, забезпеченні лікарської допомоги, придбанні та приготуванні продуктів харчування, побутової хімії, придбанні ліків (тобто матеріальному забезпеченні спадкодавця); наданні іншої допомоги спадкодавцеві, яка мала матеріалізоване вираження (постійному прибиранні, пранні одягу спадкодавцеві, приготування їжі); тривалість зазначених дій, що вчинялись в інтересах спадкодавця позивачем, що стверджується вказаними записами з медичної картки, починаючи з 2015 року, свідчить не тільки про міцність родинних відносин, моральні зобов`язання, які є етичними нормами, а й про наявність підстав для зміни черговості спадкування;
- при цьому суд врахував обставини сімейного стану позивачки, яка протягом тривалого часу вчиняла зазначені дії для забезпечення життя ОСОБА_3 , нехтуючи своїми інтересами та виділяючи час, кошти, увагу для надання йому допомоги;
5. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що фактичні обставини справи спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 до останніх днів працював, будував, обробляв земельні ділянки, оскільки матеріали справи свідчать про те, що спадкодавець, починаючи з 2015 року та до своєї смерті, потребував сторонньої допомоги, догляду та піклування, оскільки лише частково міг себе обслуговувати;
- зазначив, що таку допомогу протягом тривалого часу, ОСОБА_6 надавала позивачка у справі - ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні про задоволення позову. 
ІІІ. Короткий зміст касаційної скарги
6. 09 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 (далі - відповідач) - адвокат Чирва О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення.
7. Касаційна скарга мотивована таким:
- суди ухвалили оскаржувані рішення з неправильним застосуванням судом норм матеріального права - вимог статі статті 1259 ЦК, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17,від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17, від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19, від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі №266/2391/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18, від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14, від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 та інші;
- суди не врахували, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_1 ;
- позивачкою не доведено належними засобами доказування наявності вказаних у статті 1259 ЦК юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування;
- матеріали справи не містять доказів неможливості померлого ОСОБА_3 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби у постійному догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем допомоги. Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування;
- суди не врахували, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього;
- позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_3 через похилий вік чи тяжку хворобу або каліцтво він перебував у безпорадному стані, та необхідно зробити висновок про відсутність підстав для зміни черговості у спадкуванні ОСОБА_2 як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та надання їй права на спадкування нарівні зі спадкоємцем другої черги, який своєчасно звернувся із заявою про прийняття;
- суди не врахували показань свідків, які також вказували про відсутність безпорадного стану ОСОБА_3 .
ІV. Мотиви, з яких Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
8. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі пункту 5 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
9. Вказаною нормою ЦПК (див. пункт 8) передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
10. Мотивами, з яких Верховний Суд дійшов такого висновку, є наступні.
11. Верховний Суд уже робив висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
12. Так, тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
13. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.
14. Відповідно до статті 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
15. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
16. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.
17. За змістом частини другої статті 1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
18. Верховний Суд звертав увагу, що підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. 
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (див. постанову Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 385/878/19).
19. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17, на які ОСОБА_1 посилається в касаційній скарзі.
20. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК).
21. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК).
22. Суди встановили, що:
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер;
- після його смерті заведена спадкова справа № 61/2020. Із вказаної спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли шляхом звернення до нотаріуса із відповідними заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 є рідним дядьком ОСОБА_1 , а оскільки мати ОСОБА_1 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за правом представлення;
- рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 травня 2021 у справі № 695/2982/20 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як чоловік і дружина по день смерті ОСОБА_3 ;
- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено;
- відповідно до висновку експерта від 23 вересня 2024 року № 02-01/1114 ОСОБА_3 02 березня 2015 року переніс гострий мозковий ішемічний інсульт. Наслідком даного захворювання став правобічний різко виражений геміпарез. З даним захворюванням ОСОБА_3 з 02 березня 2015 року і по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 міг себе лише частково обслуговувати, потребував сторонньої допомоги, догляду, піклування;
- крім того, цього суди надали оцінку медичним документам спадкодавця та показанням свідків.
23. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, рішенням суду встановлено факт, що вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 02 березня 2015 року переніс гострий мозковий ішемічний інсульт, наслідком даного захворювання став правобічний різко виражений геміпарез. З даним захворюванням ОСОБА_3 з 02 березня 2015 року і по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , міг себе лише частково обслуговувати, потребував сторонньої допомоги, догляду, піклування, дітей він не мав, ніхто, окрім ОСОБА_2 , за ним не доглядав, за власний кошт здійснила його поховання.

24. Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що позивач довела належними і допустимими доказами наявність юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у неї виникло право на зміну черговості спадкування, а саме тривалий час здійснення опіки над спадкодавцем, його матеріальне забезпечення, надання допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані, який був викликаний тяжкою хворобою.

25. Відповідач доводів позивачки і наданих нею доказів не спростував.
26. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.
V. Загальні висновки
27. Враховуючи характер спірних правовідносин та застосованих судами норм права, наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див.пункт 7) не свідчить про застосування норм права у цій справі без урахування висновків, що містяться у перелічених представником відповідача постановах.
28. Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
29. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
30. У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
31. Оскільки суд касаційної інстанції зробив висновок про необґрунтованість касаційної скарги на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК, то відсутні підстави для висновку про те, що суд не дослідив зібрані у справі докази згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чирва Оксана Володимирівна, на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у справі № 695/2786/21.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді: П. І. Пархоменко
Д. А. Гудима 
Є. В. Краснощоков